17 



men det var egentligen ett ungdomsarbete, som han dessförinnan icke fått tid 

 och tillfälle att fullborda; nu „efter qvällen räckte till, och minnet än gaf 

 glädje", ville han samla, ordna och förklara de gamla trollsånger, som funnos 

 upptecknade i hans egna och F. Litt.-Sällsk. gömmor. Att han redan mycket 

 tidigt hade någon kunskap om sådana, utvisar hans afhandling i Läkare-säll- 

 skapets handlingar „Om Finnarnes magiska medicin", 1842. I början af 1870- 

 talet hade han åter flyttat sina bopålar, ifrån hemmanet Niku, det han sålde 

 åt folkskolans grundläggare Uno Cygnaeus, till ett annat inköpt enstaka hem- 

 man Lammi, äfvenledes i Sammatti, men afsides beläget i djup skog invid Åbo 

 läns gräns, nära Enajärvi stora sjö och ej långt från Suomussalmi kapell af 

 Kisko socken. Der redigerade nu Lönnrot det märkvärdiga, i mytologiskt af- 

 seende synnerligen vigtiga verket Suomen hansan muinaisia loitsurunoja, med 

 sakrikt företal, mytologiskt register och ordlista. Det inlemmades färdigt i 

 mars 1880 och trycktes samma år, utgörande 62:dra delen af F. Litt.-Sällsk. 

 Tovmituksia. Ännu har dess innehåll icke blifvit tillgodogjordt för forskningen 

 i Fornfmnarnes dunkla häfder, men sannolikt ger det anledning till en total 

 omstöpning af Finska mytologin, eller kommer åtminstone att något upplysa 

 oss om den i hedendomens mörker befintliga Finska folkstammens ursprungliga 

 föreställningssätt. Slutligen meddelade han den 12 maj 1881 en liten, men 

 ganska intressant runo om Titro, kuun ja auringon pelastaja, sammansatt af 

 Ingermanländska folksånger, i den festkalender som utgafs när hans ungdoms- 

 vän Joh. Villi. Snellman fyllde 75 år. Detta vackra bidrag torde vara det 

 sista af hans hand, som trycktes medan författaren ännu lefde; men i hand- 

 skrift efterlemnade han en icke fullbordad ny redaktion af Kanteletar, med 

 hvilken han sysselsatte sig ända till sin sista sjukdom, sålunda slutande med 

 samma ämne som han börjat. 



När Lönnrot den 9 april 1882 fyllde sina 80 år, begick man i Helsing- 

 fors den dagen med en ståtlig högtidlighet, festkalendrar och adresser, som 

 tydligt lade i dagen huru allvarligt man förstod uppskatta hans afslutade lifs- 

 gerning, äfvensom huru innerligt kär den silfverhårige patrioten var för alla 

 Finlands inbyggare, så höga, som låga, till livad parti de eljest bekände sig. 

 Men vid samma tillfälle märkte man för första gången någon kroppslig afmatt- 

 ning hos den allt dittills så friska och rörliga åldringen, och man begynte ana 

 att hans långa arbetsdag numera led mot qvällen. Också hade han i fulla 56 

 år (ifrån 1827 till 1883) oafbrutet, i allsköns lugn men dock energiskt, blyg- 

 samt men dock med öfverlägsen skicklighet, arbetat för Finska nationallittera- 

 turens förkofran, då han efter blott några veckors sjukdom lugnt och stilla af- 

 somnade den 19 mars 1884 å Lammi hemman i Sammatti, efterlemnande 



3 



