18 



endast en dotter. Begrafningen skedde den 3:dje april å Sammatti kyrkogård 

 med en högtidlighet, hvars like Finland knappt skådat, och med så allmänt 

 deltagande af alla folkklasser, att dylikt aldrig försports i vårt land. Blomster- 

 kransar i hundradetal tillströmmade från snart sagdt alla korporationer och 

 trakter i Finland, adresser tolkade såväl landsmäns som utlänningars djupa 

 vördnad för den aflidna stormannen, och särskilda sorgefester firades samma 

 dag på många olika orter. Om än mången vid första underrättelsen om döds- 

 fallet fanu sig frestad att, enligt skaldens ord, utbrista: „Nu är åsen i val- 

 stuga bruten!", så instämde man dock sedan hellre i de herrliga orden: „Ej med 

 klagan skall ditt minne firas, ej likt dens, som går och snart skall glömmas; 

 Så skall fosterlandet dig begråta, som en afton gråter dagg om sommarn, full 

 af glädje, ljus och lugn och sånger." Ty hans lifslängd hade nästan uppnått 

 gränsen för ett menniskolif, och hans lifsgerning var fullgjord långt fullständi- 

 gare än man af en enda man kunnat hoppas. 



Yttre hedersbevisningar kunde en så vidtfrejdad man icke sakna, ehuru 

 han, som hade fäderneslandets gagn till sitt enda ögonmärke, icke fäste syn- 

 nerligt afseende på sådana. Han erhöll Anneordens 3:dje klass 1856, Stanislai 

 2:dra klass 1862, Anne 2:dra klass 1868, Svenska Nordstjerne orden 1865, 

 Preussiska orden Pour le mérite 1872; promoverades till honorar doktor i 

 hist. filologiska fakulteten den 31 maj 1860, till filosofie magister och jubel- 

 magister den 31 maj 1877, medicine jubeldoktor 1882; fick kanslirådstitel vid 

 afskedstagandet 1863. Var ordförande i Finska Litt.-Sällsk. åren 1854 — 63 

 och dess hedersordförande sedan 1863. Inkallades till ledamot af Nordiska 

 oldskrift selskabet i Köpenhamn 1834, af Die gelehrte Estnische Gesellschaft 

 i Dorpat 1844, af Estländische litterarische Gesellschaft i Reval 1845, af K. 

 Vetenskaps-akademin i Berlin 1850, af Ungerska vetenskaps-akademin 1859, 

 af Société d'ethnographie orientale et américaine i Paris 1860, Ungerska na- 

 turvetenskapliga sällskapet i Pesth 1864, Société philologique de Paris 1875, 

 K. Vetenskaps-akademin i Petersburg 1876; dessutom af en mängd inhemska 

 lärda sällskaper. 



Huslig lycka förunnades honom väl, men icke för lång tid, ty den stördes 

 af flera djupt smärtande dödsfall inom familjen. Gift år 1849 i Uleåborg med 

 Maria Piponius, dotter till färgaren i Uleåborg, Elias Piponius och Anna 

 Snellman, förlorade han denna husliga och fromma maka, efter långvarig sjuk- 

 dom, genom döden den 21 juli 1868, samma år som är bedröfligt ryktbart 

 genom en omåttligt stark dödlighet i landet efter hungersnöden föregående år. 

 En son hade aflidit i späda år och bland fyra mycket lofvande döttrar bädda- 

 des tre, Maria, Elina och Ihekla i en förtidig graf i deras mest blomstrande 



