20 



god tid och ledighet för besökande; men knappt hade dörren hunnit slutas 

 efter ett besök, innan arbetet ånyo fortgick i samma lugna skridt. Fram- 

 gången underlättades dessutom betydligt af hans praktiska metod och stränga 

 ordningssinne. Af naturen praktisk, insåg han genast hvilken metod som lät- 

 tast och säkrast skulle leda till målet, dervid läggande i dagen en icke ringa 

 fyndighet och uppfinningsförmåga ; denna öfvade han äfven emellanåt på diverse 

 behändiga anstalter, dem han roade sig att med egen hand skickligt förfärdiga. 

 Ordning är väl alltid till gagn, men isynnerhet vid samlingsarbeten af yttersta 

 vigt; också höll han sina rika samlingar alltid väl ordnade, så att han hvil- 

 ket ögonblick som helst, utan tidsödande famlande, kunde återfinna det ord, 

 den vers eller uppgift, som för tillfället behöfdes. Utan detta ordningssinne 

 skulle sådana arbeten som hans omöjligen kunnat se dagen inom så kort 

 tidrymd. 



Beundransvärd var Lönnrots förmåga att i alla de ämnen han företog till 

 behandling, genast utfinna kärnpunkten, inse det väsentliga, förbigående bisaker 

 och utanverk; isynnerhet gäller detta om språkfrågor, i hvilket ämne han ägde 

 ett verkligt snilles skarpblick. Full originalitet var deraf en sjelffallen följd, 

 ty han utgick från sakens egen beskaffenhet, ej från andras yttranden om den- 

 samma. Löst resonnerande om ett ämnes utsida, om än alklrig så högt- 

 trafvande, äfvensom långtrådiga deduktioner, voro för honom en styggelse och 

 af vältaliga fraser lät han alldrig missleda sig. Han yttrade derföre någon- 

 gång om Tyska verk, att i h varje volym fanns blott ett eller annat blad med 

 verkligen dugligt innehåll. Hans stil var ytterst enkel, på sak gående och 

 klar, men ändock djuptänkt och upplysande. Men hålla tal ex tempore vid 

 högtidliga tillfällen kunde han egentligen icke, utan misslyckades merendels, 

 hvartill förnämsta orsaken väl var hans öfverdrifna blygsamhet. Derföre drog- 

 han sig gerna undan från sådana tillfällen, om dertill fanns någon möjlighet; 

 men hans blotta närvaro och deltagande i en fest ökade högtidligheten mer 

 än månget blomsterrikt tal. 



Utom den vidsträcktare kärleken till fäderneslandet, som lifvade alla hans 

 steg, hyste han äfven en vacker, liflig känsla för den hemtrakt der hans barn- 

 dom förflutit. Efter de långa vandringarne och ifrån den aflägsna bonings- 

 orten Kajana, längtade han till Sammatti för att der inreda sin familjegraf 

 och dö; der inköpte och bebyggde han successivt tvenne hemman, der åtog 

 han sig, under då rådande prestbrist, att ur postillor predika och förrätta 

 gudstjensten, der gaf han åt kapellboerna gratis läkareföreskrifter och medi- 

 cin; der var han, såsom vänlig läkare och predikant, en af allmogen allmänt 

 afhållen sockenbo. Utan att tänka derpå, spred han dermed glans öfver sin 



