6 Wilhelm Ramsay. 



(len stora världen. E]n fri och glad syn på lifvet och framtiden rådde i denna 

 krets. Tidens stora och små frågor blefvo där ifrigt debatterade, och från Nor- 

 denskiölds sida utföllo svaren i en riktning som visade att han af fullaste öfver- 

 tygelse omfattade svärmeriet för tidens frisinnade idéer. Hela hans natur med 

 dess utpräglade känsla för egen och andras rätt gjorde honom till en svuren 

 fiende af regerings-förmynderskap och tvång mot medborgarenas natiu'liga fri- 

 och rättigheter. — Denna sin ungdomstro svek han aldrig. Hvarje uppslag, 

 som var egnadt att nedbryta gamla fördomar och andra hinder för vår utveckling, 

 hvarje sträfvande att vidga tankens och individets frihet, väckte genklang i 

 hans hjärta. — I detta sammanhang, må oranännias att Nordenskiöld sedermera- ge- 

 nom särskilda förhållanden blef bekant med några af det gångna århundradets 

 frihetskämpar och kände revolutionärer med samfundsförbättrande förslag, och att 

 han ti-ifdes väl i deras sällskap. „Det är entusiastei-iia som föra världen framåt", 

 plägade han säga. 



Trots denna entusiasm för nya sträfvanden greps hvarken Nordenskiöld eller 

 flertalet af hans ungdomsvänner af den då allt mera tilltagande rörelsen för den 

 inhemska odlingens ställande på rent finsk nationel grund. Enligt deras mening 

 skulle en sådan omplantering bringa kulturen att tvina, och långt lyckligare 

 vore, om det andliga lifvet och samhällsutvecklingen i Finland fortfarande liem- 

 tade näring ur den jord, där deras rötter voro fastade. De unge männens 

 önskan att underhålla och stärka förbindelserna med det gamla moderlandet 

 togo stundom öfverdrifna uttryck, hvilket liksom deras förmenta likgiltighet 

 för det rent fosterländska arbetet åsamkade dem klander af ifrarne för den 

 finska saken, t. o. m. af de nationella sträfvandenas störste förkämpe — . Denne 

 stoi-e man såg i Nordenskiölds och hans jämnårigas svärmeri för tidens fri- 

 sinnade idéer endast ett tomt, och i betraktande af det politiska läget lätt- 

 sinnigt bravaderande med utifrån lånade fraser. Detta omdöme är - så vidt 

 det rör Nordenskiöld — icke rättvist, ty hans yttranden uppburos af en själf- 

 ständig inre öfvertygelse. Medgifvas må däremot att en af Nordenskiölds 

 vackraste själsegenskaper, frimodigheten, var ett oöfvervinnerligt hinder för 

 ernående af den betänksamma själfbehärskning, man ville ålägga ungdomen. 

 Ett rättvisare — och för Nordenskiöld hedrande — omdöme har betecknat 

 honom som naiv i de frågor och ting, där politisk klokskap och opportunism 

 göra sig breda. 



För att förstå huru Nordenskiöld öfverhufvud kom att spela en viss roll i 

 Finlands iiu'e politiska historia, böra vi erinra oss att Nordenskiölds studieår 

 sammanföllo med den tid. då den under kejsar Nikolai I införda regimen ta- 

 git de öfverdrifvet stränga former, som bebåda tvångsväldens förestående slut. 



