16 Wilhelm Eamsay. 



somianiii, och här shitade han sitt växlingsrika lit' den 12 augaisti 1901 

 på aftonen. 



Adolf Erik Nordenskiöld vann sitt världsrykte genom färdei'na till 

 den höga norden. ïillsauinian med en annan banbrytande forskare i Sverige, 

 Otto Martin Torell, inledde han genom den 1858 företagna resan till Spets- 

 bergen den aera af arktisk forskning, som nn i ett halft sekel pågått till 

 oöfverskådligt, gagn för vetenskajjen och till evig ära för Sverige, och i hvil- 

 ket forskningsarbete Adolf Erik Nordenskiöld varit själen. Den första 

 färden följdes af andra och inalles finna vi Nordenskiöld på tio ishafsresor. 



Först efter noggi-anna studier och omsorgsfull utrustning begaf man sig i 

 väg, och för att af färden få så stor vinning som möjligt, tillämpades vår tids 

 förnämsta princip för all intensiv alstringsvärksamket: arbetets fördelning, sålunda 

 att en fackman medföljde för hvarje särskild del af forskningsarbetet. I mot- 

 sats till förhållandena vid några samtida dyrbara engelska arktiska expeditio- 

 ner låg ledningen af de från Sverige utgångna företagen icke i fartygsbefäl- 

 hafvarenas, utan i vetenskapsmännens händer. 



Under de många expeditionerna framstod Nordenskiölds egenskaper som 

 ledare i sin fulla glans. Outtröttlig, ihärdig och pådrifvande visste han för- 

 dela arbetet mellan sig och sina följeslagare så, att hvar och en med bibe- 

 hållande af full frihet för sig kände, att han hade en uppgift för expeditionen 

 samt bar ansvar för att den blef fullgjord. Hans orubbliga tro på sina teo- 

 riers och beräkningars riktighet uiipehöll icke blott honom själf, utan meddelade 

 sig ock åt de andre. Deltagare såväl i tidigare som senare expeditioner hafva 

 bevarat de bästa minnen af honom som en glad, uppmuntrande kamrat, hvil- 

 ken alltid var tilh'eds att hjälpa med goda råd och dåd. Om hans friska 

 lynne stundom gaf vika för misshumör, var detta dess bättre snart öfvergående. 



Icke så få finnar hafva åtnjutit den förmånen att få deltaga i de af 

 Nordenskiöld föranstaltade expeditionerna. I allmänhet ansåg han, att veten- 

 skapsmännen från vårt land, i den mån de voro delaktiga af den för det 

 finska folklynnet utmärkande envisheten och ihärdigheten, egnade sig i hög 

 grad för forskningsresandens kall. Det är väl så vi böra förstå hans tidigare 

 anförda, eljes något öfverdrifvet höga tankar om finnarnes vetenskapliga be- 

 gåfning. 



Betydelsen af Nordenskiölds arktiska färder ligger naturlig-fvis främst i 

 de genom dem vunna storartade och mångsidiga resultaten, hvilka helt och 

 hållet omgestaltat de äldre föreställningarna om den höga norden. Men därut- 



