Minnestal öfvrr Karl Konstantin Tigeistcdt. 7 



Mail tadlade honom för hans godhet, som bcnämudes svaghet; hans lugna sätt att gå 

 till viiga beskylldes för lângsamhet iii. m. Därtill kom att han i afseende å tidningen 

 Saima, som detta år begynte, hade åsikter, som icke just öfverensstämde med de flestas 

 i afdeluingen. 



Huru mau än må bedöma tidningen Saima och dess sätt att gå till väga måste man 

 likväl medgifva att en ädlare fosterlandskärlek, en varmare håg för allt sant och rätt och 

 en eldigare harm mot allt lågt, uselt och pedantiskt aldrig i vårt land offentligen uppträdt. 

 Kanhända var hon för litet klok; kanske hade hon mera bort skona den trygga själfbelå- 

 tenheten, underhandla med fördomarna och ej alltid så skarpt uttala sin öfvertygelse, hvar- 

 ken i godt eller ondt. Men då hade hon ej heller kunnat öfva samma inflytande som nu 

 på sina läsare, hvilka hon tjusade och drog till sig just genom den fasta öfvertygelsen om 

 sina satsers sanning och eviga bestånd. Bland universitetets ungdom vann hon snart ett 

 nästan enväldigt inflytande, sedan vi med smärta funnit att mycket i våra förhållauden och 

 vår bildning, som vi ansett stå på en fast fosterländsk grund, var falskt och uselt. I syn- 

 nerhet var den enkla satsen svår att medgifva, att Finland ingen nationallitteratur äger och 

 att den svenska bildningen med allt sitt skimrande glitter endast verkade kväfvande för 

 den finska andens utbildning och förkofran. Men när den öfvertygelsen en gång slagit rot 

 att Saimas åsikter voro de rätta, hvad var då naturligare än att universitetets ungdom 

 vände sin håg åt dessa ämnen, hvilka Saima ansåg de viktigaste af alla: Finlands språk 

 och historia. Så var förhållandet åtminstone inom Sav. Kar. afdelningen. Man började 

 hysa den tanken att vid afdelningsmötena förnämligast och framför allt det fosterländska 

 skulle komma till tals; man blygdes öfver sin forna försummelse och ville med fördubblade 

 krafter återhämta det förlorade. Visserligen var vid dessa och likartade rcsonnemanger 

 känslan det rådande elementet och ungdomens varma entusiasm hufvudkällan till de rörel- 

 ser, som då förnummos, men hos ganska många har denna känsla utbildats till tanke och 

 till och med realiserats i handling. 



Collan hade genom djupa och grundliga studier bildat sig egna åsikter om svenska 

 bildningens inflytande på Finland, om finsk litteratur och dithörandc ämnen och dessa 

 åsikter stodo ofta i rak motsats till Saimas. Bland afdelniugens medlemmar vann Saima 

 dagligen allt flera beundrare så att en kollision möjligen kunnat inträffa, om ej — innan 

 den ande som rådde inom afdelningen utvecklat sig till fullt medvetande — Collan blifvit 

 utnämnd till lektor i hi.storien vid Kuopio gymnasium. 



Collaus efterträdare som kurator Kellgren var enligt Tigerstedt entu- 

 siastiskt tillgifven Saimas läror och underlät icke att inom afdelningen på allt 

 sätt befordra desamma. Han ville ej blott att afdelningen inom sig skulle 

 sysselsätta sig med fosterländska ämnen; han ville äfven att densamma skulle 

 rikta sin verksamhet utåt och genom skrifter gagna fäderneslandets folk. Den 

 18 april 1845 väckte han i afdelningen förslag om utgif vande af den 

 folkski-ift, som sedermera utkom under namnet „Lukemisia Suomen Kansan 

 Hyödyksi". 



Efter Collan valdes till kurator Cleve, som visserligen hvarkeii ägde 

 Kellgrens konst att vinna popularitet, ej heller hans entusiastiska litlighef, 



