Minnestal öfvcr Karl Konstantin ^Tiijdstedt. 11 



vara hillifit, att doktor Tigerstedt för sina förtjiinster blefve ihâgkoininen med en gratifika- 

 tion, lielst Tigerstedt, som nyligen blifvit utnämnd att vara lektor vid Aho gymnasium, 

 men icke får tillträda den med hans nya befattning förenade lönen förrän i maj 18H0, 

 gifvit tillkänna afsikt att intill sistnämnda tid kvarstå såsom universitetslärare; och beslöt 

 consist. förty att uti afgående skrifvelse till H. K. H. universitetets höge kansler i under- 

 dånighet anmäla doktor Tigerstedt till erhållande af tvåhundrafemtio rubel silfver, hvilka 

 såsom gratifikation skulle åt honom anordnas ur universitetets nybildade docentfond. 



Det klingar, såsom om vederbörande skulle hyst samvetskval öfver att 

 den åtgående läraren åtnjutit så ringa uppmuntran. 



Upptagen såsom lian var af dagliga omsorger, fann Tigerstedt icke under 

 sin senare docenttid tillfälle till vetenskaplig produktion. För tiden 1852 — 

 1860 hafva vi ingen af honom utgifven större publikation. Från sina veten- 

 skapliga sträfvanden hade han likväl icke afstått. 1858 gjorde han för andra 

 gången ett besök i Sverige, men han ville ännu fullständigare än dittills varit 

 möjligt tillägna sig det arkivaliska materialet och uppkastade därför en plan 

 till fleråriga ai-kivforskningar, för hvars fullföljande han mot slutet af 1858 

 sökte universitetets Alexandersstipendium, som, då ännu, skulle bortgifvas för 

 minst två års tid. Den reseplan, som han i samljand med denna ansökan 

 ingaf till konsistorium, är upplysande i fråga om syftet med hans studier. 

 Han säger här: 



Ändamålet med min resa vore att i Sveriges arkiver fortsätta mina forskningar 

 rörande den i så många hänseenden viktiga tidrymd i Finlands historia, som sträcker sig 

 från Gustaf II Adolfs död till reduktionen 1680. För att komma detta syfte närmare har 

 jag tvenne gånger på egen bekostnad företagit mig resor till Sverige, oaktadt dessa icke 

 kunnat gifva några tillfredsställande resultater, emedan mina inskränkta omständigheter 

 hvardera gången endast tillåtit mig att några månader vistas i Stockholm och på Sko- 

 kloster, hvarest de förnämsta källorna till kännedom af Finlands tillstånd, förvaltning och 

 öden under ofvan uppgifna tidehvarf anträffas. I Stockholm äro de i Riksarkivet förvarade 

 registraturen och rådsprotokoUerna samt samlingarne af bref till och från utmärkte personer 

 i främsta rummet förtjänta af vetenskapsmannens uppmärksamhet; äfvensom det Kungliga 

 bibliotekets manuskriptsamlingar och Kammar koUegii archiv innehålla många värderika 

 bidrag till belysande af den tidrymd jag har för afsikt att genomforska. Lika viktiga äro 

 de upplysningar, som för sagde period af Finlands historia stå att hämtas ur manuskript- 

 samlingarna på Skokloster, där den oförgätlige P. Brahe d. y.s brefväxling lämnar utförliga 

 och oskattbara underrättelser om Finlands förhållanden i alla riktningar såväl i andeligt 

 som materiellt hänseende under en tidrymd af 40 år ellei- från 1641 — 1680; hvilket ej 

 heller kan förefalla besynnerligt, då man känner det nära samband, som förenade Per 

 Brahe med Finland och den kädek, hvarmed han städse betraktade det land, som genom 

 honom tagit jättesteg på kulturens bana. Riksdrotsens brefväxling upptager mer än 50 

 volumer samt är fortraflligt ordnad och katalogiserad. 



