20 M. G. SCHYBERGSON. 



med många afbrott, inpå innevarande år. Den nu Sö-årige Styffes sista vänskaps- 

 fulla bref till Tigerstedt, på hvilket han, såsom han säger, icke räknade att 

 få svar så snart, är" nämligen dateradt den 6 januari 1902. Med en annan 

 betydande svensk forskare, professor P. E. Bergfalk, torde Tigerstedt gjort 

 bekantskap under sina besök på 1870-talet i Stockholm, där de bägge arbetade 

 i kammararkivet. De korresponderade under några år med hvarandra, hvar- 

 vid Finlands och Sveriges allmänna förhållanden främst voro i fråga. I ett 

 för Bergfalk afsedt brefkoncept uttalar han sitt bekymmer öfver den i Finland 

 växande söndringen i språkfrågan. „Stora faror hota", säger han. ..som blott 

 kunna afvärjas genom den innerligaste endräkt mellan alla". 



Bland uppdrag af praktisk art, som ombetroddes Tigerstedt, må nämnas 

 att han 18(i7 valdes till ledamot i direktionen för ecklesiastik- och skolstatens 

 änke- och pupillkassa samt till dess ordförande 1872. Därpå öfvergick han 

 1879 till ordförande i direktionen för skolstatens pensionskassa, i hvilken egen- 

 skap han kvarstod till den 1 maj 1892. 1866 — 1869 var han ombudsman 

 för pressöfverstyrelsen. 



Tigerstedt åtnjöt oaktadt sin vanförhet länge en stark hälsa, och med 

 förvåning såg man honom i vinterkylan i ganska tunn dräkt vandra upp till 

 läroverket. Småningom försvagades dock hans kraftei- och år 1889 drabbades 

 han af ett sjukdomsfall, som för framtiden fjättrade honom vid rullstolen och 

 sjukbädden. Sin andes spänstighet bevarade han ännu därefter i ej ringa grad 

 och sin tid tillbringade han med läsning, allt ännu med uppmärksamhet föl- 

 jande företeelserna på det historiska området. Vid promotionen 1894 intog 

 han sin plats såsom jubelmagister på parnassen, där han sittande i en fåtölj 

 från C. G. Estlanders hand för andra gången emottog lagerkransen. Vid 1897 

 års promotion, då han blef jubeldoktor, kunde han icke mer intinna sig, utan 

 emottog i sitt hem i Abo jubeldoktorsinsignierna. Därefter ökades plågorna 

 jämte det rörelseförmågan aftog. men lynnets jämnmod bibehöll han intill 

 det sista. 



Professor Tigerstedt sörjes närmast af en ålderstigen maka Evelina 

 Theresia f. Degerman, med hvilken han sedan den 5 december 1852 var 

 förenad, och af tvenne söner professorn i fysiologi Robert A. Tigerstedt och 

 justitierådmannen i Björneborg Alexander Tigeistedt. 



