Analys nf mitskelkurvor. 



39 



I försöken var \iflai-e iiiuskelkrattens inonientaren R = 4.oo8 cin. Af de 



T T 



sålunda kända värdena Ii, Ma, nn; och -" beräknas de konstanter som i 



E 

 eqvationerna 11 — 13 (pag. 17 — 20) bestämma energin - samt muskella-aften 



^; de blifva: 



Log Ma ^ 0.911 7iiti Ii — 1 

 Log mr = 1.610 nr<H 1 



Log j; ^ 0.79'.! S21 O — 1 



^ Ma ^ . 



LjOg -js- = 0.308 »6S 9 i 



Log fj = 1 .0(17 93(1 4 



T ^+^0 n 1 



Log ^i ^^ 0.490 923 9 — 1 



^ Eg 



Ma = O.siu 2 gr. cm. 

 mr :^ 40.S1K G — „ — 

 T+T,_ gv [cm]'^ 



Ma 



R 



mr 



~Ê 



Ma -\- mr 

 R 



;= 0.203 Ii gr, 



^ 10. 184 3 „ 

 ^ 10.3S7 9 „ 



1 1 rf —\— tHiV 



det sista uttrycket - — ^ — bestämmer enligt- eqvation Ha (pag. 17) muskel- 

 kraften Qi vid initialläget, eller med andra ord den belastning muskeln vid 

 detta läge uppbär. 



3. Beräkning af värdena för koefficienterna o och oj. Det antyddes redan 



dip , d'^ip „ 

 i afdelning V. 4 (pag. 53) att differentialkoefficienterna -^j och -^ eller med 



kortare beteckningar w och <•> borde kunna beräknas förmedelst numerii-k 

 interpolation af de observerade värdena för systemets vridningsvinkel i/». Detta 

 kan äfven ske om tidsintervallen Jt eller vinkelintervallen Ja för hvilka vin- 

 keln V inätes tages tillräckligt stor så att observationsfelen i värdena för i/» 

 ej för mycket framträda i de successiva differenserna; med den vinkelhastighet 

 skrifytan i vår rotationsapparat får då den försättes i rörelse förmedelst 2 kilo 

 fallvigt, hafva vi för ändamålet valt vinkelintervallen Ja i allmänhet lika 

 med 4", dock i vissa delar af kurvan lika med 2". Nödvändigheten att för 

 utförande af Interpolationen utsträcka mätningarna med saumia intervall öfver 

 en längre del af kurvan föranledde införandet af den i paragraf 1 omnämnda 

 vertikal-illuminator n . 



N:o 5. 



