55 



lalluro, stumm, taubstumm. 



(Kem. 6 lalluro, stutnin.) (Ueinh. lalluro 

 mykkä, arvattavasti myös : Suomalaiuen.) 

 (Obs! Das Missverständnis Dr. Eeiu- 

 holms. In Norwegen bedeutet in der 

 Zigeunersprache „lalloro" Finne, aber 

 Finne in Norwegen ist nicht Unne, son- 

 dern Lapp. Finne heist Qven.) 



P. II. .S39. M. YIU. 5. 



lallurvä(va), taubstumm weiden. 

 lalurjiba, m. Taubstummheit. 

 lalurjimen, taubstumm geworden. 

 lalurjuvâ(va), taubstuimn werden. 

 lam, /'. Schritt. 



P. Tl. 3:^6. S. 111. 



lambuödos, m. Bauer. 



(Eeinh. lambudos, lampuoti.) 

 vgl. fl. lampuoti. 



lamjako, Schritt-. 



lamlo, geliingt. 



lammä, hinken. 



P. 1. 325. U 337. M. VIU. 5. 



lammiba, m. Hinken, 

 lammiboskero, m. Hinkender, 

 lammimen, gehinkt. 

 lampa, /'. Lampe. 



vgl. mhd. mnd. da. lampe, schw. lampa. 



lampako, Lampen-, 

 lang'alo, lahm, hinkend, 

 langelo, lahm, hinkend. 



(Kem. ö langalo, halt.) (Reinh. langalo, on- 

 tuva.) 



P. n. 337. M. Vin. 5. S. 111. 

 langStavä (langchtavä), strecken. 

 langetes (langchtes), (adv.) lang. 

 lang§ti tröja, /'. Mantel. 



(Kern, i lanchti, kapprock.) 



langëtiba (langchtiba), m. Länge, 

 langitiboskero Gangehtiboskero), m. 



welcher sich streckt. 

 langitimen (langchtimen), gestreckt, 

 langito (langchto), lang. 



(Kern, pitkä, langchti.) (Ueinh. lanchto, pitkä.) 

 vgl. mhd. lanc (lang-), mnd. lank (lank-), da. 

 schw. dial. lang. 



lang§tuvä (langclituvä), sich strecken. 



lansvejos, m. Landstrasse, grosse Strasse. 

 (Reinh. landsvejos, maantie.) 

 vgl. schw. dial. (s. Schweden) lansväj. 



lansvejosko, Landstrassen-. 

 Lappako them, Lappland. 

 lappavä, flicken. 



vgl. mhd. mnd. lappen, dä. läppe, schw. 

 lappa. 



lappiba, w. Flicken. 



lappiboskero, m. Flicker. 



lappimen, geflickt. 



lappos, m. Flick, Lappen. 



(Reinh. lappi, paikka, (vaatteissa.)) 



vgl. mhd. mnd. läppe, da. lap, schw. lapp. 



lapposko, Flick-, Lappen-, 

 lasta, /'. Fuder. 



vgl. mhd. mnd. da. schw. last. 



lastavä, laden. 



vgl. mnd. lasten, da. laste, schw. lasta. 



lastiba, m. Ladung. 



lastiboskero, m. Lader. 



lastimen, geladet. 



lästokkos, m. Ladestock. 



(Kem. laddstock, laastockos.) 

 vgl. d. Lad[e]stock, da. ladestok. 



latavä, umblättern. 



vgl. da. blade, schw. dial. blada, 

 latiba, m. Umblätterung. 

 lätiba, VI. Faulheit. 

 latiboskero, »>. .Umblätterer. 

 latimen, umgeblättert. 

 lato, faul. 



(Eeinh. lato, laiska.) 



vgl. mnd. schw. lat. 



lätsuggisa, /'. nachlässiges Weib. 



vgl. schw. lat, sugga. 

 lätsuggos, m. nachlässiger Mann. 



vgl. schw. lat, sugga. 

 lau, m Wort, Rede. 



(Reinh. lao, sana.) 



P. n. 321. Asc. 59. M. VIII. 5. 

 lävä, (= lä), nehmen. 



(Eeinh. la, ostan.) (Reinh. lava, otau.) 



P. I. 402. II. 139, 327. M. Vin. 1. 

 lävä, (= lä), bekommen, erhalten. 



(Reinh. luva, minä saan.) 



sieh vor. 



N:o 6. 



