94 



Stügg-, böse, schlecht. 



v<;l. da. styg, schw. stygg. 



Stüggavä, bösartig machen. 

 Stüggiba, m. Bosheit. 

 Stügguvä, bösartig wei'den. 

 StÜkköS, m. Ding, Sache. 



(Eeinh. stykkos, ase.) 



vgl. mhd. stücke, mud. stucke, dil. stykke, 

 schw. stycke. 



Sü, /^ (= SÜ), Nadel. 



(Kem. i suu, nål.) (Kem. Synål, sybo.ski 



.suu.) (Reinh. su, neula.) 

 P. II. 236. M. VIII. 69. 



Sugg-avä, säugen. 



vgl. mnd. sögen, schw. suga. (im. n. .Schwe- 

 den auch „säugen".) 



suggiba, m. Säugen. 

 SUggibOSkerO, ))i. Säuger. 

 suggibosko kentos, m Säugekind. 

 sugglmen, gesäugt. 

 süjako, Nadel-. 

 sumpa, /'. Kaffeesatz. 



(Keinh. sumpa, kahviporo.) 



vgl. schw. (kat'fe)sump. 

 sünesko, Traum-. 

 sünesko dikkiba, m. Tiiiumen. 

 sung, m. Geruch. 



P. II. 226. M. YUI. 7.5. 

 sungä, riechen, 

 sungiba, m. Geruch. 

 sungiboskero, in. Riecher. 

 sungimen, gerochen. 

 sunglo, gerochen. 

 Süno, m. Traum. 



(Beinh. sQno, unennäkö.) 



P. 11. 234. M. VIII. 67. 

 Süno dikkä, träumen. 



(Reinh. sune dikkjom, näin unta) 

 Süpa, /'. Becher, Schnaps. 



vgl. mnd. supe, schw. sup. 

 Süpavä, saufen. 



vgl. mnd. supen, schw. supa. 

 süpiba, m. Saufen. 

 süpiboskero, m. Säufer. 

 süpimen, gesoffen. 

 surüpa, /'. Spreu. 



vgl. schw. sörpa. (dial. surpa) 



SÜtO, liegend. 



(Reinh. sutu dschu, pane maata.) 



SÜ, f. (= SÜ), Nadel. 

 SÜben, m. Näharbeit. 



(Kem. Sauma, syben.) (Kern. Palto, o syben.) 



SÜdÖ, genäht. 

 Sümnäskiri, /'. Näherin. 

 sümnäskiro, )». Näher. 

 stimnäskiro, m. Fingerhut. 

 sümnäsko thäu, m. Zwirn. 



(Reinh. symnoskho tha, neulos.) 

 SÜSki, m. pl. Vetter-. 



(Kem. o syski, kusin.) 



vgl. schw. syskonbarn. 

 SÜvavä, nähen. 

 Suva, nähen. 



P. II. 236. M. Vill. 65. 



vgl. da. sye, schw. sy. 

 süviba, m. das Nähen. 



, (Reinh. syviba, ompeleminen.) 



süviboskero, m. Näher. 

 süvimen, genäht. 

 sväbla, /'. Schwefel, 



(Kem. i svabla, svafvel.) (Keinh. svablaki 

 stikki, tulitikku.) 



vgl. mnd. swavel, schw. svafvel. 

 svägiba, m. Schwäche, 

 SVägo, schwach. 



(Reinh. svago, heikko.) 



vgl. da. schw. svag. 



svakkar, jeder. 



I'. 1. 276. M. i. 46. VIII. 61. (V. asl. vi.sai;i,.) 

 svakkar bitta, /. Alles, jedes Stück, 

 svakki bitta, /'. Alles, jedes Stück, 

 svakko, jeder, 

 svakkor, jeder, 

 sväl, /'. Thräne. 



(Reinh. svün. kyynel.) 



P. 11. 52. 248. m". VIL 12, 

 svalaka, f. Schatten. 



vgl. schw. svalka, (verb.) 

 svaläkavä, beschatten. 

 svaläkiba, m. Beschattung. 

 svaläkiboskero, m. Beschatter. 

 svaläkimen, beschattet. 

 svaläko, schattig. 

 svaläkuvä, sich in den Schatten stellen. 



T. XXIX. 



