11 



Inom den ]n-otestantiska väi'ldeu i Fi-ankiike hade sedan medlet af åv- 

 huiidradet ett nj'väckt intresse yi)pat sig tur studiei' af den franska protes- 

 tantismens hätder. Bröderna Haag hade företagit sig att utgifva det stora 

 och grundläggande biografiska verket „La France protestante." En Société för 

 den franska protestantismens historia hade grundlagts 1852, och dess Bulletin 

 hade begynt utkomma 1853. Frosterus insåg, att här ett fält förelåg, där 

 nya skördar kunde vinnas, och beslöt att rikta sina vetenskapliga ansträng- 

 ningar åt detta håll. Det var i synnerhet de ännu ganska okända förhållan- 

 den, under hvilka de franska protestanterna lefde efter återkallandet af ediktet 

 i Nantes, som han ville undersöka genom att taga kännedom om arkiv och 

 andra samlingar i deras egna hemortei-. 



Han begärde och erhöll ett publikt understöd och anträdde, åtföljd af sin 

 hustru, med hvilken han på slutet af föregående år förbundit sina öden, i 

 början af 1860 färden, hvars närmaste mål var den franska protestantismens 

 forna hufvudort Genève. Framgången var här större än hvad som plägar 

 komma en med materialsamlingaiiia i utlandet jämförelsevis obekant främling 

 till del. Han gjoi'de nämligen i det offentliga biblioteket i Genève bekant- 

 skap med den såsom den franska protestantismens återupprättare under förra 

 hälften af 18 seklet bekante Antoine Courts manuskriptsamliiig. som gaf honom 

 rika ännu obegagnade bidrag till de franska protestanternas historia under 

 början af 18 seklet. Hvad som i synnerhet intresserade honom var camisar- 

 dernas öden efter camisardkrigens afslutande 1704, då enskilda skaror ännu 

 ströfvade kring bland bärgen och i öknarna och under en egendomlig visionär 

 stämning oaktadt de grymma förföljelserna upprätthöllo sin protestantiska reli- 

 gionsutöfning. Sedan han genomgått det material han fann i Genève, begaf 

 han sig till Languedoc, där Nîmes och i synnerhet Montpellier blefvo central- 

 stationer för hans forskningar. Äfven särskilda af . de smärre städerna i 

 Cevennernas bärgsbygder besöktes, och med flere af de reformerta pastorerna, 

 hvilka då liksom ännu i tlag voro framstående historiska forskare, knötos för- 

 bindelser. Då jag tio år senare i likartadt syfte vistades i Languedoc, hörde 

 jag pi-ofessor Frosterus, forskaren från fjärran noi'den, „ce digne homme" 

 såsom någon uttryckte sig. med intresse omtalas. De rikaste bidragen erhöll 

 han ui- det forna intendentarkivet i Montpellier. Forskningsresan slutfördes 

 i Paris, där Frosterus i krigsministeriets i Paris arkiv kompletterade sina sam- 

 lingar. Mot slutet af året återvände han till hemlandet. 



Denna resa kvarlämnade hos Frosterus de bästa niiinien, till hvilka han 

 senare i samtal gärna återkom. Han lärde sig att värdera hugenotternas ätt- 

 lingar, hvilka genom intelligens och duglighet äro ett betydande element i 



