8 J. P. Norrlin. 



ningar på åtskilliga af honora uppställda nya arter. Vid denna tidpunkt stod 

 han i förbindelse äfven med den berömde lepidopterologen Zeller, som efter ho- 

 nom 1*47 uppkallar en ny fjärilart (Lyonetia Nylandriella). 



( »ra ock Nyländer hittills företrädesvis riktat sin uppmärksamhet på insekt- 

 verlden, hade lian ej heller försummat växterna. År 1S46 tillsände honom 

 Elias Fries ett lofordande intyg och anhåller i bref om rättelser och tillägg rö- 

 rande Finlands flora till sitt då utkomna arbete Summa vegetabilium Scandinàvùe. 

 ISIS meddelar Nyländer talrika bidrag till Österbottens flora och redogör för 

 Fuies' berörda arbete. Såsom betecknande för tidsförhållandena må här intagas 

 följande uttalande: „Det torde, yttrar Nyländer, hos oss vara föga kätidt, att 

 en Flora om lättande vårt land, redan för ett par år sedan utkommit i Sverige. 

 - — Författarens namn är en tillräcklig borgen för detta innehålls ofant- 

 liga värde för den nord-Europeiska Floran i allmänhet och särskildt den Finska". 



Nylanders egentliga verksamhet som botanisk författare infaller emeller- 

 tid trust år L850, då hau utarbetade och till publikation inlemnade ej mindre 

 än tre större arbeten, hvilka för utvecklingen af kunskapen om vår flora blefvo 

 af epokgörande betydelse. 



Ett af dessa arbeten, Animadversiones circa disiributionem plantarum in Fen- 

 ii i a. synes till en del framkallats af Fries nyssnämnda Summa vegetabilium. Re- 

 dan i sin föregående relation af detta verk hade Nyländer framhållit några häri 

 intagna felaktiga uppgifter. Genom sina sednast utförda resor och studier i 

 Fauna och Flora Sällskapets samlingar var han i tillfälle att nu tillägga myc- 

 ket nytt och värdefullt till detta Fries' arbete och på samma gång därifrån ut- 

 mönstra åtskilliga oriktiga eller vilseledande data öfver Finlands flora. 



Men utom dessa tillägg och beriktigauden leinnar författaren en oriente- 

 rande öfversigt af Finlands allmänna naturbeskaffenhet och vegetation och sö- 

 ker vidare förklara vissa egendomligheter i arternas utbredning samt väcker 

 förslag om planmässiga undersökningar. Finland äger, säger han, väl åtskilliga 

 utmärkta växter men ej någon rik. utan tvärtom i regeln torftig vegetation; 

 dess karaktär är enkelhet och anspråkslöshet. Arterna ha här en större ten- 

 dens till utbredning i nord-sydlig än i ost-vestlig riktning, hvilket betingas af 

 sjöarnas långsträckta form i förstberörda riktning och omslutning af åsar eller 

 höjdsträckningar. 



För afhjelpande af de väsentliga brister som ännu vidlåda vår kunskap 

 äfven om de allmännaste arternas utbredning, uppmanar förf. ifrigt till utarbe- 

 tande af lokalfioror och insändande af samlingar och iakttagelser till Fauna 

 och Flora Sällskapet. 



Tom. XLIV. 



