10 J. P. Norrlin. 



till Paris, där han sysselsatte sig mest ined bivistande af medicinska kollegier 

 och med att göra sig husvarm i franska språket. I juni lemnade han Paris, 

 uppehöll sig sedan en tid i London, där Linnés och Kirbys insektsamlingar stu- 

 derades, och han hemkom i slutet af juli. 



På månader derpå lemnade Nyländer åter hemlandet, men då med denna 

 resa ett nytt skede i hans lif inträder, skola vi här kasta en kort öfverblick på 

 hans ungdomssträfvanden. 



Nyländer hade begynt sin vetenskapliga bana som zoolog, sedermera 

 utbildat sig till läkare och slutligen med stor framgång indragit äfven växt- 

 verlden inom sitt arbetsfält. Han hade sålunda efterhand utvecklat allt större 

 mångsidighet, utan att något nyare ämne undanträngt ett tidigare. Med all 

 ifver sträfvade han fortfarande att vidare förkofra sina medicinska insigter. 

 För vår flora hade han lyckats åstadkomma arbeten af bestående värde, men 

 dock måste entomologin ännu år 1851 betecknas som hans hufvudämne. Här 

 framstår han som den fullt utbildade specialisten, medan han i sina botaniska 

 skrifter ännu icke ingår på någon kritisk framställning eller utredning af for- 

 merna. Först med året 1852 taga forskningarna öfver lafvarne öfverhand och 

 af Nyländer blir före decenniets slut den verldsberömde likenologen, men ännu 

 långt in på följande årtionde är intresset för djurverlden hos honom lefvande. 



Sin växtkunskap synes Nyländer förvärfvat hufvudsakligen på egen hand 

 om ock Elias Fries arbeten utgjort för honom en kraftig sporre till större ifver 

 åt detta håll. För denna öfverallt för tiden högt uppburne forskare hyste 

 äfven Nyländer den största beundran samt tillsände honom till granskning ett par 

 remisser kärlväxter, sednare äfven ett mindre antal lafvar. I september 1850 gjorde 

 Nyländer från Stockholm en utflykt till Upsala. I bref till Tengström ('/ ) lem- 

 nar han följande skildring af sitt besök hos den berömde svenske botanisten. 



„Här i Upsala var det första att söka upp Fries. Han är en reslig, ganska rask 56 

 års inan, en smålänning alltigenom; hans språk har därför en stark brytning, som vi äro all- 

 deles ovana vid att höra. Öfverhopad med sysselsättning i kommittéer, Consistorium, Fakul- 

 tet m. m. är märkvärdigt hur han ändå hinner med sina botaniska skrifter. Halfva dagen går 

 åt till korrespondens, säger han, dessutom. — — — I Fries hus har jag blifvit emottagen 

 med en vänlighet och hjertlighet, sådan jag neppeligen erfarit större någonstädes i eget land. 

 Hans fru är isynnerhet oändligt älskvärd. Den äldste sonen, Thore, är 18 år gammal och 

 känner redan svenska floran perfect; de yngre bröderna äro speciellt ifriga med svamparna 

 och känna visst ganska väl de arter, här växa kring Upsala, ehuru endast 12 — 15 års bytingar." 



Omkring år 1850 började Nyländer med förkärlek omfatta lafvarne vid hvil- 

 kas bestämmande han torde anlitat Fries' Lichenographia europœa och äfven dra- 



Tom. XL1V. 



