Minnesord öfvev William Nyländer. 11 



git nytta af Achabii herbarium, hvilket sedan 1834 tillhörde finska Universitetet 

 oeh äfven af honom åberopas (i Addittam. Fl. Helsingf. p. 221, 222). I den po- 

 lemik, som sednare fördes mellan Nyländer och Th. Fries, betecknar den sed- 

 nare E. Fries som Nylanders lärare i lafkunskapen, men denna uppfattning är 

 knappast hållbar. Nyländer hade visserligen tillsändt Fries en del lafvar från 

 Finland till granskning och dessutom under sin vistelse i Upsala 1852 varit i 

 tillfälle att genomse Fries samlingar och erhålla hvarjehanda upplysningar, men 

 det tillskott Nyländer sålunda vunnit i lafkännedom var nog ej betydande. Sjelf 

 säger Nyländer (i bref 23 / 7 1875) att han underställt Fries inalles ett par dussin 

 lafvar, men att dessa blifvit af honom samtligen orätt bestämda, tilläggande 

 „Det är för öfrigt de enda någon menniska bestämt åt mig här i verlden". 

 Däremot har E. Fries datortiden högt uppskattade LichenotjrapJtia och Summa 

 vegetabilium utöfvat ett påtagligt inflytande särskildt på Nylanders tidigaste upp- 

 fattning af artbegreppet bland lafvarne ')• 



Jemte sina fackstudier eguade Nyländer ifrig uppmärksamhet äfven åt 

 andra ämnen och följde med vaket sinne tidens frågor. Uti sina skrifter berör 

 han t. ex. de fossila snäcklagren vid Helsingfors och refflornas riktning där- 

 städes, nivåförändringarna vid Ladoga och denna sjös sannolika förbindelse med 

 Onega och Hvita hafvet i förgångna tider. Med lifligt intresse deltog han i de 

 pågående finska språksträfvandena; han insamlade finska benämuingar på väx- 

 ter och djur samt öfversatte (enligt tradition) till svenskan äfven gamla finska 

 runor. Till medlem af Finska Litteratursällskapet kallades han 1840 och bekant- 

 gjorde i Suomi en uppsats öfver Finska foglars finska namn. 



Bland arbetarne för Finlands fauna och flora framstår Nyländer i medlet 

 af seklet som den främste. Till denna ställning hade han hunnit tack vare sin 

 starka kärlek till vetenskapen, sin medfödda begåfning och utpräglade verk- 

 samhetslust förenad med en naturlig ärelystnad. Men det kan ej betviflas att 

 jemväl en varm fosterlandskänsla mäktigt bidragit till den hänförelse, med hvil- 

 ken han då verkade på detta område. 



Enligt gänse traditioner skulle i Nylanders karakter och lynne redan nu 

 framstuckit vissa frånstötande drag, särskildt en altför dryg sjelfkänsla parad 

 med hänsynslöshet och stridslystnad. Hans kollisioner med Fauna Sällskapets 



') Till belysande häråt' må följande mening ur Flora Helsingforsiensis p. 20 här intagas. „Systema 

 LUustrissimi Fries secutus sum ejusque in speciebus percipiendis nominandisque „Summam Vegetabilium 

 Scandinavie" atque de formis nonnullis mihi ilubiis sententiam ejus consilui, quam humanissime com- 

 municavit". 



Tom. XLIV. 



