14 J. P. NoRRLIN. 



korrespondensen med Tengström synes hafva upphört. De stora förhållandena 

 i verldsstaden liade ingifvit honom nya intressen, ny syn på tingen. På denna 

 vetenskapernas centralort hade han redan vunnit anseende, erhållit anställning 

 vid sjelfva museum, och hade utsigt att vinna verldsrykte. Dertill hade han 

 redan något år planerat att utgifva ett storartad t arbete öfver lafvarne. något 

 som endast i Paris kunde realiseras. 



Omsider beslöt han dock, om ock motsträfvigt, att ansöka professionen 

 och disputerade vàven 1S57. Omedelbart därefter återvände han emellertid till 

 sitt „seconde patrie", såsom han nu betecknar Frankrike. Den 9 november 

 1857 utnämndes Nyländer till professor i botanik, men erhöll genast ett års 

 tjenstledighet för fullföljande af sina vetenskapliga arbeten. År 1858 tryc- 

 kes äfven i Paris bl. a. första häftet af det minnesvärda arbetet Synopsis meUio- 

 clica Lichenum omnium hucusque cognitorum. 



Det var först på hösten 1858 Nyländer tillträdde sin tjenst, i hvilken han 

 installerades d. 5 oktober. Den botaniska undervisningen hade redan för en 

 längre tid tillbaka råkat i lägervall vid Universitetet och på Nyländer stables 

 nu stora förhoppningar. Uti inbjudningsskriften yttrar installatör, prof. Abppe: — 

 — „det är intet tvifvel att han (Nyländer) skall veta ingjuta nytt lif och 

 nytt intresse ät studium af denna vetenskap, hvilken han sjelf med varmaste 

 kärlek omfattat och med så lysande framgång bedrifvit." 



Och förhoppningarne blefvo icke svikna. Tidsenliga föreläsningar blefvo 

 införda, lifvande och lärorika exkursioner flitigt anstälda. På museum var 

 Nyländer outtröttligt verksam med samlingarnas bestämmande, uppställning och 

 ordnande, därvid han uppoffrade ansenlig tid äfven på mekaniska göromål. 

 Nya skåp, af pariser typ anskaffades m. m. Och med sådan raskhet gingo 

 arbetena undan att pa våren 1859 „Herbarium Musei Fennici" kunde offentlig- 

 göras. Förtjensten af detta omfattande och vigtiga arbete tillkommer dock ej 

 Nyländer ensam, utan tillfaller en betydande anpart Dr. Th. Saelan, som bearbe- 

 tade och redigerade kärlväxterna och mossorna. 



Snart upplågade med full styrka äfven Nylanders gamla kärlek till Fauna 

 & Flora Sällskapet, hvari han intog ordförandeplatsen år 1859. Under hans 

 långa bortvaro hade en ny generation uppvuxit och dess nit sökte han på allt 

 sätt lifva: likaledes sträfvade han att genom eldande tal pa föreläsningarna 

 vinna nya krafter för Sällskapet. Jemte landets utforskande i naturalhistoriskt 

 afseende lågo Sällskapets „Notiser" honom mer än annat på hjertat. Oupphör- 

 ligt ansätter han sin vän Tengström med uppmaning att insända bidrag. Än 

 gäller det att, få större, än mindre uppsatser, än strödda notiser. Han väcker för- 



Tom. XLIV. 



