Minnesord öfver William Nyländer. 15 



slag om ämnen, språk, titlar på de väntade afhandlingarna. och när något 

 Indrag trän vännen anländer känner han sig öfverlycklig. 



Tack vare dessa bemödanden utgàfvos 1859 ett häfte och 18(>1 åter ±ne 

 häften af serien „Notiser". Det mesta och värdefullaste häri härstammar från 

 Nyländer. Det största häftet upptages helt af hans Lichenes Scandinavie?. 



Förutom med lafvarne sysselsatte Nylandek sig denna tid ansenligt älven 

 med svamparne: ej heller kärlväxterna -försummades och äfven djuiverlden sys- 

 selsatte honom tidtals. I „Notiserna" lemnade han uppgifter exempelvis om 

 insekter, kräftan m. m., och han höll flitigt på med att till franskan öfversätta 

 Staintons stora arbete öfver fjärilarne. 



Huru mycket än forskningarna öfver hemlandet upptogo hans tid och 

 krafter, var han dock med kanhända ännu större ifver sysselsatt med sina i 

 utlandet påbörjade arbeten öfver lafvarne. För sådant ändamål reste han alla 

 sommarferier till Paris och vistades där dessutom hela läseåret 1861 — 62. Bland 

 annat trycktes här 1N6<) 2:dra häftet af Synopsis LicJwnum. Äfven i Finska 

 Vetenskaps Societetens Acta ingå under denna tid af Nyländer tvenne arbeten, 

 hänförande sig det ena till Bretagnes och Dauphinés, det andra till Nya Grana- 

 das laftloror. Till medlem al Societeten hade Nyländer år 1857 blifvit invald. 



Uti Helsingfors lefde Nyländer i stor tillbakadragenhet, sysselsatt nästan 

 uteslutande med sin vetenskap. Han bebodde ett anspråkslöst qvarter och uppe- 

 höll sig dagen igenom pa botaniska museum. Under qvällarua infann han sig 

 på akademiska läseföreningen, där man ofta såg honom med ett utländskt tid- 

 ningsblad i handen tuggande pa en hvetebulle och med en half flaska öl fram- 

 för sig på bordet: detta utgjorde hans qvällsvard. 



Denna tid af sjudande verksamhetsifver och rastlöst arbete bragte stora 

 resultat åstad. Nylanders förnämsta arbeten datera sig frän denna period och 

 hans entusiasm och kraftiga ingripande gåfvo nya och mäktiga impulser åt de 

 unga i hemlandet. Tyvärr skulle dock denna så utomordentligt lofvande bör- 

 jan alltför snart taga slut. 



Då Nylandek tillträdde sin befattning var han, såsom nyss antydts, en 

 märkbart förändrad man mot fordom. Han var numera i sjelfva verket till 

 hälften en främling hos oss. De fordna patriotiska känslorna flammade visser- 

 ligen lifligt upp, men inskränkte sig förnämligast till vår natur och stodo dess- 

 utom tillbaka för andra intressen af universellare art. 



Antagligen i följd af öfveransträngning och umbäranden hade hans af natu- 

 ren häftiga lynne stegrats till en hög grad af retlighet, som gaf sig luft ej blott 

 i tal utan ock i skrift. Han var djupt förbittrad pä några af kollegerna i Con- 



Tom. XLIV. 



