Minnesord öfver William Nyländer. 17 



skulle bli lians sista i Helsingfors. Tryckningen af hans stora arbete Synopsis 

 hade fortskridit i det närmaste sa långt som tidsförhållandena medgåfvo; pa 

 våren var han särskildt lifvad och verksam att utrusta expeditioner till ryska 

 Lappmarken och ryska Karelen: begge kommo ock till stånd och all utsigt 

 gafs att de skulle återvända med rika skördar; mycket återstod för resten 

 ännu att uträtta; talrika nya bidrag hade inkommit till finska museum, krypto- 

 gamerna hade isynnerhet härigenom i så hög grad tillvuxit, att en ny upplaga 

 af Herbarium Musei Fennici borde utgifvas. [friga uppmaningar utgingo ännu 

 i medlet på juni att insamla hortes och annat, så att vid Nylanders afresa från 

 Helsingfors den 25 juni något åtgörande beslut icke ännu synes förelegat. Men 

 redan i augusti bief ställningen klar. Uttalanden, som i Consistorium af några dess 

 ledamöter på våren riktats mot honom, hade djupt upprört hans sinne och synas 

 hafva kommit hans tålamod att taga slut samt påskyndat hans afsigt att draga 

 sig undan för att helt få lefva i Paris; härtill medverkade väl också, att hans 

 önskan om dr Zetterstedts anställande som vikarie ej kunde realiseras. Den 12 

 september föredrogs Nylanders från Paris insända afskedsansökån i Consistorium, 

 till hvilket han därjämte riktade en bitter skrifvelse. Den 20 november blef 

 han entledigad och var för alltid förlorad för Universitetet. 



Underrättelsen om Nylanders oväntade afgång emottogs af alla vänner till 

 Universitetet med bedröfvelse, af naturalhistoriens idkare med bestörtning. För 

 den då i kraftig spirning stadda botaniska forskningen och litteraturen hade Nylän- 

 der varit den ledande själen, den drifvande kraften, den stödande armen. Nu 

 var han borta och en plötslig domning följde i arbetena. Nyländer var oersättlig. 



1 hemlandet antog man. att Nyländer i Paris erhållit någon mer bety- 

 dande anställning, men detta var icke fallet. Tvärtom förflöto de första åren 

 här uti knappa omständigheter och i största tillbakadragenhet; äfven sedermera 

 fortgick hans lif obemärkt och jemförelsevis enformigt. Ifrån Paris deltog han 

 tidtals i de af Société botanique anordnade större exkursionerna. För hälsans 

 skull företog han ett par somrar resor till södra Frankrike. 1 öfrigt gjordes 

 blott små utflykter i Paris omnejder. Ett par repriser var han på 1870-talet 

 anstäld vid Museum d'histoire naturelle. 



Ett märkligare afbrott i Nylanders numera föga växlingsrika lif medförde 

 tysk-franska kriget. Härom meddelar han i ett med ballongposten den ii febr. 

 1871 afsändt bref följande skildring: 



„Bedröfliga förhållanden ha afbrutit vår brefvexling. Under kriget har jag ej kunnat 

 göra annorlunda än att ta tjenst som militärkirurg, hvilket sedan upptagit all min tid. Lyck- 

 ligtvis har jag undgått kulor och bomber, utan att drabbas at den ringaste skråma, befin- 

 Tom. XL1V. 3 



