Minnesord öfver William Nyländer. "21 



Att uppställa ett eget system för lafvarne hörde eljes till tidens ord- 

 ning. Åtskilliga dylika framträdde på 1N50- och hörjan af 60-talen och i de 

 da bildade systemen finner man genomgående en åtgörande vigt tilldelas laf- 

 sporerna. Med mikroskopets tillhjelp hade man i dessa organ funnit utmärkta 

 kännetecken, som togos till norm särskildt för uppställandet af genera. Dessa 

 grundades nu pä sporernas form, färg m. in., ofta med, stundom äfven utan 

 heaktande af thallus och apothecierna. Mot denna skola, af Nyländer kallad 

 den sporologiska, eljes den Massalongo-Körberianska skolan efter hufvudmän- 

 nen, trädde Nyländer i möjligast skarp opposition. 



Redan i yttre måtto afviker Nylanders system trän „sporologernas" och äfven 

 frän tidigare system. Medan dessa gemenligen börja med de högst utbildade 

 och sluta med de lägsta formerna, stundom ock tvärtom, anordnar Nyländer sina 

 stora grupper på tvänne serier, den ena uppstigande och med sina lägsta for- 

 mer vettande at algerna, den andra nedstigande och tangerande svamparna; 

 centrum i det hela intages af de högst utbildade formerna (tribus Parmeliei, 

 isynnerhet slägtena Sticta och Ricasolia), hvilka sålunda erhålla den dem tillkom- 

 mande hedersplatsen. Genom denna anordning framträder äfven lafvarnes dubbla 

 frändskap, å ena sidan med algerna, a den andra med svamparna. 



För begränsningen af genera anser Nyländer att frän sporerna inga sär- 

 skildt vigtiga. än mindre ensamt åtgörande kännetecken kunna hemtas och i slägt- 

 beskrifningarna äro de ofta af honom ej ens särskildt omnämnda. Vid klassi- 

 fikationen böra för öfrigt alla delar - - äfven de i detta afseende förbisedda 

 spermogonierna — tagas i betraktande, sa att de diagnostiska kännetecknen för 

 genera, tribus m. m. stödja sig på det eller de organ, som i hvarje särskildt fall 

 framträda väsentligt eller karakteristiskt. Ingen egenskap äger genomgående bety- 

 delse; hvad som i ett fall är afgörande kan i ett annat fall vara betydelselöst. Han 

 förkastar med andra ord afgjordt antagandet a priori af en enda princip eller 

 af en enda karaktär såsom dominerande den systematiska anordningen; i olika 

 grupper är det än den ena, än den andra egenskapen som tillkommer 

 företräde. 



Mellan Nyländer och sporologerna utbröto snart skarpa fejder, och att 

 finna någon tillfredställande förmedling i frågan var knappast möjligt, enär de 

 olika skolorna i sjelfva verket representerade alldeles motsatta grundåskådnin- 

 gar. Sporologerna utgingo vid klassifikationen frän kännetecknen, deras metod 

 hvilar sålunda mer eller mindre på principen för det s. k. artificiela systemet. 

 Nylanders utgångspunkt åter utgöres af sjelfva de systematiska grundenheterna 

 (arter, genera etc), hvilka han söker gruppera och begränsa med tillhjelp af kän- 



Tom. XLIV. 



