6 O. F. HULTMAN. 



§ 2. Också hvad slutverserna vidkommer återgår rimligtvis 1609 års edition på Cod. B 49. 



Det är mer än sannolikt att de icke från början funnits i den förras text. Såväl i editionen 

 som i vår handskrift saknar tingmålabalken slutvers. I Cod. B 49, där denna balk, utöfver 

 de 14 kapitel den omfattar i editionen, har ett 15:de, angifvande gränsen mellan Sverge och 

 Norge, är en sådan inkonsekvens lätt förklarlig under den — i sig själf högst sannolika — 

 förutsättningen att nämnda 15:de kapitel utgör ett senare tillägg. Den skrifvare, som tillfogat 

 det, har helt naturligt utelämnat slutversen, emedan den nu skulle kommit in i balken. Hvad 

 däremot beträffar 1609 års edition, hvarest kapitlet om riksgränsen ej finnes, söka vi förgäf- 

 ves en grund till att tingmålabalken saknar slutvers, medan de öfriga balkarna hafva sådana, 

 om vi icke vilja tänka oss saken så, att dessa upptagits .ur en handskrift med ifrågavarande 

 tillägg. Och då man bevishgen i ett annat fall anlitat Cod. B 49 (eller en därifrån stammande 

 kodex) för komplettering af den i 1609 års upplaga föreliggande texten, synes det antaghgast 

 att man gjort så äfven i detta. 



§ 3. Upplandslagens ärfdabalk — som vi komma att beteckna med U — finnes 

 utom i den ifrågavarande handskriften bevarad i flere andra, för hvilka redogöres i Schlyters 

 edition af lagen ^ och i inledningen till v. Friesens aftryck af Ängsöhandskriften. ^ Cod. B 12 

 i Uppsala universitetsbibliotek - Schlyters textkodex — och denna sistnämnda äro de enda 

 i behåll varande handskrifter af UL, som genom trycket gjorts allmännare tillgängliga. Men 

 dessutom finnes det en edition, utgifven 1607 af Jonas Bure efter en viktig, numera för- 

 lorad kodex och beskrifven, jämte de nya upplagorna af 1643, 1650, 1665 och 1700, af 

 Schlyter i anförda arbete. ^ I allmänhet tages i det följande hänsyn, utom till Cod. B 49, 

 blott till de två äldsta bevarade handskrifterna. Cod. B 12, från år 1800, och den s. k. schil- 

 denerska handskriften i Kongl. biblioteket i Stockholm, från förra hälften af 1300-talet. Ett 

 indragande af de öfriga eller af 1607 års edition i undersökningen skulle i hög grad komplicera 

 denna, utan att likväl nämnvärdt öka vår kunskap om Cod. B49:s dialekter. 



Hvad nu förhållandet mellan Cod. B 49 och de båda nämnda handskrifterna vidkom- 

 mer, kan man redan med en blick på variantförteckningen i Schlyters edition öfvertyga sig 

 om att det icke kan vara det samma i ärfdabalkens förra och större del — t. o. m. orden Nu 

 dclœs i början af kap 16 — och i den senare, efter dessa ord följande delen.* I den förra 

 — framdeles betecknad UI — öfverensstämmer vår kodex närmare än någon annan (incl. 

 1607 års edition) med Cod. B 12. Den senare delen — som vi afse med beteckningen U II 



1 S. I ff. och vm ff. 



2 Upplandslagen efter Ängsöliandskriften (Samlingai- utg. af Svenska rornskrift-Sällskapot h. 

 122). S. I ff. 



3 S. LX ff. 



4 Se anf. arb. s. 102, noterna 10, 13; s. 103 n. 45; s. 104 n. 57; s. 106 n. 14, 16, 17, 

 24, 39, 46; s. 107 n. 73; s. 109 n. 31; s. 110 n. 58, 66; s. 111 n. 80, 86, 89, 93; s. 112 n. 15, 

 18, 20; s. 113 n. 43, 60, 64; s. 114 n. 89, 1, 10; s. 115 n. 16, 29; s. 116 n. 66, 73, 88; s. 117 

 n. 93; s. 118 n. 43; s. 119 n. 63; s. 120 n. 79, 97. Vidare s. 120 n. 99; s. 121 n. 11, 13, 30; 

 s. 122 n. 32, 39, 40, 47, 56, 61, 65; s. 123 n. 66, 68, 75, 80, 82, 94; s. 124 n. 97, 1, 4, 11, 14, 

 17; s. 127 n. 96, 97, 7, 8, 12; s. 128 n. 34, 39, 45, 50, 55, 58, 62; s. 129 n. 69. 



Tom. XXXIII. 



