10 o. F. HULTMAN. 



§ 3. medan det andra i stället företett den riktiga läsarten kunnœst'r. Man möter nämligen, så- 

 som ofvan påpekats, det sistnämnda i Cod. Sch., men i Cod. B 12 Imnnœr och i Cod. B 49 ett 

 sedermera rättadt Jcumiar. 



Förhållandet mellan de olika handskrifterna af U står nu fullkomligt fast. Det kan 

 ej vara något annat än det, som åskådliggöres genom följande stamtafla: 



U cod. [B 12— Sch.— B 49 



U cod. [B 12— B 49 ü cod. [Sch.— B 49 

 I I 



U I, II cod. B 12 U I cod. B 49 U I, II cod. Sch. U II cod. B 49 



Likväl gå möjligtvis några (senare öfverstrukna) rader i Cod. B 49, hvilka icke åter- 

 finnas i någon annan handskrift af U L, ej längre tillbaka än till B 49-skrifvaren. De följa 

 efter af slœng'r alstri hijriœs al arf \ den lilla inledning, som föregår ärfdabalkens kap. 1, och 

 lyda: py paghar m00 tàk'r man pa œr harn i manum. han bip'r gœrnœ. ok hon syn nopugh. 

 py œr 0pin oh scaparcen till. sum leyoe Icuna sigh'r. hœnnœ fruva maria, pœttœ war mik skapat. 

 fm œn mik war skapat kiurtil œll'r sœrk. Et cetera, i 



§ 4. Vi ha i det föregående funnit, att icke samma handskrift tjänat B 49- skrifvaren 

 till förlag för slutet af Hälsingelagens kyrkobalk som för lagens öfriga delar, och att också 

 slutet af upplandslagens ärfdabalk afskrifvits efter en annan kodex än det föregående. Att 

 jämväl för Hälsingelagen och hvardera delen af Upplandslagens ärfdabalk olika handskrifter 

 bhfvit anhtade, kan med allt skäl antagas. Så vidt man har sig bekant, har den senare icke 

 spelat någon roll vid lagskipningen i det gamla Hälsingland, så att den skulle af samma skäl 

 upptagits i handskrifter af Hälsingelagen, som sedermera landskapslagarnas kyrkobalk i hand- 

 skrifterna af landslagarna och Stadslagen. Efter allt att döma har en mera tillfällig orsak för- 

 anledt att Hälsingelagen och Upplandslagens ärfdabalk sammanförts i en handskrift, och detta 

 minskar naturligtvis i hög grad sannolikheten af att sammanförandet skett redan i B 49- 

 skrifvarens förlag eller tidigare. 



1 Härefter finnes ytterligare tillagdt det lågtyska versparet 



Leef thar dinœ luiUœ lidœ hikh noot. 

 laath claus hich lakha mi dooth. 



Tom. XXXIII. 



