Hälsingelagen. 29 



särskildt gynnat labialitet hos den föregående vokalen visa också nda. Gulv, ä. nda. kul/f; % 21. 

 nda. Kurv, Skurv, jämförda med t. ex. nda. Folk, Holm; Bord, Hors, Korn, orke. Orm, skorte. 

 Torv « fda. torgli). — Mindre sannolikt förefaller det att — såsom Noreen, Aschw. gr. § 

 108 anm. 3, häller för möjligt — den större utbredningen af fsv. sijhcer skulle bero på infly- 

 tande från ags. sylfren. 



Jämte de ofvannämnda exemplen förekommer ett silfwri ds. Kp. ind., hvilket gör tro- 

 ligt att icke alla B 49:s dialekter berörts af ljudlagen. 



De förra, såväl som silfwri, hafva sannolikt i H cod. [B 49 — 1609 motsvarats af 

 ?-skrifningar, i öfverensstämmelse med förhållandet uti Cod. 1609. 



§ 22. Samnord. kort i har i ställning framför m labialiserats till ij: 

 hymiriki as. Kk. 21.5. 



Tillvaron af en sådan ljudlag i en del fsv. dialekter bevisas äfven af de i handskrif- 

 terna (merendels alternativt) mötande d/jmba subst., dijmher adj., gijmstcn, lujmin, symma, 

 sympa, tymber, ijmpa. Enligt Noreen, Aschw. gr. § 108 anm. 3, kunna dymba dymbcr ock stå 

 i afljudsförhållande till fsv. dimba fvn. dimmr och hymin hymiril-e höra till fht. humil. Att 

 de tillkommit genom samma ljudlag som de öfriga måste väl dock anses sannolikare. 



För denna ljudlags invärkan hafva emellertid B 49:s dialekter endast delvis varit ut- 

 satta; i en annan del kvarstår samnord. kort i framför m som sådant, enligt följande skrif- 

 niugars vittnesbörd: himiriki himirikce himceriJcce as- H. 4 g. ex. Prtef.; himcerikis himarikas (o: 

 himm-ikces) gs. H. pra^f., Kg. ll.i; limmm ap. M. 15.i; timb'r as. V. 18 pr. 



Då y- och /-skrifningarna fördela sig sålunda att den förstnämnda finnes i Kk. si, 

 medan i öfriga delar af H cod. B 49 de senare äro enrådande, uppvisade väl redan B 49-skrif- 

 varens förlag samma motsättning (§ 2). H. cod. 1609 använder skrifningar med i ej allenast 

 där Cod. B 49 har dylika utan äfven för dess hymiriki. H cod. [B 49 — 1609 har väl snarast 

 öfverensstämt med den förra. 



§ 23. Samnord. kort / har, ifall det föregicks af r, utvecklats till //: 



bryst'r 8 spi. U. 8 pr. helbryghpce adj. M. 18.6. 



fryllu gs. U. 18. prypiungœr ns. U. 9.i; prypiung as. M. 9.i, 



fryp as. Kg. 6 pr. Kp. 1 — lagha prypiungx gs. JE. 7 pr. 



Att en föregående konsonant ensam förmått framkalla öfvergång af kort i till y i fsv., 

 bestrides af Noreen i Aschw. gr. § 108 anm. 5. Men då såsom här en mängd skrifningar i 

 samma urkund tyda på ett dylikt förhållande, kan man svårligen komma från saken med 

 specialförklaringar. Sådana stå icke ens till buds för alla de fall, som yppa sig i de fsv. ur- 

 kunderna, ur hvilka ytterligare kan anföras brygdfta vb., drykka vb., grysla 'brödspade', ryd- 

 dare, ryse 'rese', ry/ste. «. Icke häller för alla de skrifningar af samma slag, men delvis af andra 

 ord, hvarpå de fda. handskrifterna öfverflöda. Och man skaffar lika litet ljudlagen ur världen 

 genom att öfverallt där andra utvägar tryta uti y se blott en beteckning för i. Det gifves 

 ett annat vittnesbörd för dess existens, som icke så lätt låter sig bortförklara: det lefvande 

 språkets. En önord. dialektisk" öfvergång af kort i till y under invärkan blott af ett före- 



N:o 2. 



