Hälsingelagen. 



39 



ett ord gemenligen det förra, annars nästan alltid det senare; föregånget af ett v-ljud, åter- § 

 gifves det jämte detta genom w. Att med alla dessa beteckningar m åsyftas, är intet tvifvel 

 underkastadt. 



Man finner sålunda iv för samnord. u i 



a) wlaghlïkœ adv. M. l.i. 



rvp adv. H. 4 g. ex. Kk. 19.3 — top hyupœ inf 

 I. 9 — wj) hoœ inf Kk. 2.2 — tvj) hijggim 

 inf. Kk. 2.2 — wrgiœrp'r (o: icpg.) ap. 

 V. ind. — tvphald wp hald as. {). 2 (2 

 g.) — wphcengiœ inf M. 28 pr. — vp- 

 lansJc npn. U. 3 pr. — up nött nsn. I. 

 15 — ivp skœrœ inf p. l.i — ivp toka 

 inf H. prtef; nptakin nsf ^E. 16 pr. 

 — up tedd npn. U. 11 pr. 



wt tvth adv. H. 9 g. ex. Kk. 15.2; U. 4 g. ex. 

 8 pr. — ivt fodd'r nsm. U. 11 pr. — ivfh 

 giivœ inf U. 24.2; wt gnvin 3 ppk. U. 

 24.2 — rvtgœrp'r ap. J). 14 pr. — vd l-o- 

 min o. d. nsm. M. \\ (2 g.); U. 11 pr. — 

 wt letœ inf U. I6.2 — wtlœndis o. d. 



b) imi adv. H. 8 g. ex. Kg. 3 pr.; U. G.2 — 



wm eghnir ap. \i. 9 pr.; irm eghnum dp. 



U. 12, 13. 

 ivm prep. H. 39 [40] g. ex. Kk. 5 pr.; U. 4 



g. ex. 4. 

 wndcen adv. U. 7.i — umdfen shifptœs inf. 



c) Hws hws as. Kp. 7; np. Kk. 2.i; ap. Kk. ind. 



adv. M. 13.4, V. 16 pr.; U. 21 pr. 

 (2 g.) — ivtmarh ns. V. 15 — wt rak 

 3 spti. Kp. 7 — wt r00nt nsf Kk. 19.3; 

 wt rovf nsn. Ji. 11; npn. ]). 4.2 — wtshit 

 as. U. 6.3 - — lutshutz .stool as. M. 6.1 

 — wtsJcyldom dp. Kk. 2 pr. — ivt sce- 

 ticES inf I. 9 — ni takx wt tax 3 spi. 

 M. 81.4, I. 13.1 (2 g.) — wtœngium dp. 

 V. 3 — wtoium dp. Ji. l.i. 



wtan wtten prep. H. 8 g. ex. M. Iß.i; U. 10 

 pr. (2 g.). 



tt^fflR wtœn konj. H. 7 g. ex. Kg. 2 pr.; U. 

 8 pr. 



wtl adv. M. 35; U. 2.i, IG.3. 



U. 7.1; ivndcen skift nsn. M. 7 pr., 2, 



8 pr.; U. 7.1,2. 

 wndœn prep. Kg. 11. 1. 

 ivnd'r prep. H. 7 g. ex. Kk. 19.5. 

 ?OT/ap. U. 11 pr., 16.3, 18 (2 g.).^ 



tw an. M. 14.1. ^ 



1 VokaUsationen i fsv. 1«/ — sidoform till fsv. o;/ — är påfallande därför att urgerm. kort 

 U hos neutrala a-stammar, där det efterföljes af r -\- konsonant, uti fsv. i albnänhet uppträder som 

 o; att ordet tillhör nämnda kategori, liksom det därmed identiska ags. orf 'beast, cattle', har man 

 ingen anledning betvifla. Formen med u visar sig utom i U cod. B 49 i textkod. af SML. Sannolikt 

 utgör urf en isolerad kvarlefva af den Ijudlagsenliga nom. ack. pluralis, framför hvars urnord. än- 

 delse -u något fl-omljud ej inträdt. Det möter nämligen uteslutamle i det stereotyperade uttiycket 

 arf ok urf 'fastighet och lösören'. 



^ Såsom den samnord. formen fr>r nom. ack. nevitr. af räkneordet fvn. tueir fön. tu:êr har 

 man väl att betrakta tu, som Ijudlagsenligt. utvecklats ur äldi-e tnö (: mask. tuai tiianz, fem. ttwz = 

 got. nom. ack. neutr. p^ : mask. pai pans, fem. pös); jf. van Helten, P.-B. Beitr. XV s. 478 not 2. 

 Fvn. tuau (<[ tuou) har säkert uppkommit under en relativt sen period, genom analogibildning efter 

 den samnordiska pronominala nom. ack. plur. neutr.-formen pou. Till en dylik analogibildning inbjöd 

 parallellismen mellan mask. nom. tucein, ack. tiiä, fem. nom. ack. tiiäR, mask. fem. neutr. dat. tiiœim[§J 

 och mask. nom. pœÎR, ack. pä, fem. nom. ack. päs, mask. fem. neutr. dat. pcemif§J. — Noreen, 



N:o 2. 



