Hähingelagen. 



41 



d) (hinda:) hundin nsm. V. 5 pr. — Inghbundin 



nsm. M. 28.1. 

 (biupa:) hupin asm. }). 7.3 (2 g.) — forhupit 



nsn. Kk. 21. i — ohupin nsm. j). 14.4 



— elhupin nsf. ^. 2.i. 

 i-hrughpu:) heïbrughpœ adj. ' U. 18. 

 ?>rMi o. d. n, ap. H. 7 g. ex. Prsef.; hndum 



dp. H. 4 g. ex. Kk. 20 — frip hruth 



ns. M. 21; fripbrut as. Kk. 21. 2,5 — 



hcelghœdax hrut as. Kk. 16 pr. — 



shriptœ hruth ap. Kk. ind. 

 brutlik'r nsm. Kg. 6 pr. 

 (bryta:) hrutin nsm. Kk. 21.2, Kg. 10; hru- 



tœn asm. Kk. I8.1; brutit n, asn. H. 10 



g. ex. Kk. 16 pr. 

 hughœ bughu d, as. H. 4 g. ex. Kg. 7 — 



hughu sTcut ns. J). 14.i. 

 buhl'r ns. V. I8.3. 



bulst'r as. iE. 6 pr.; U. 6 pr., 10 pr. 

 bundin ap. M. 32 pr. 

 bup n, as. H. 7 g. ex. Kk. l.i; Jnipi ds. J). 



1.1 — forbup as. Kk. ind. — hembup § 33. 



as. V. ind. — hœrbup as. Kg. 9 pr. — 



tilïbupi ds. M. I.2 — olbupz mœn np. M. 



2.1 — bupTcafivlm 0. d. as. |). l.i (5 g.); 



ap. J). ind., l.i — bupmannum dp. U. 2 pr. 

 dul n, as. M. 31.4, {). 4.3. 

 dulghœ drap as. M. ind. ^ 

 (dylia:) dvJdi 3 spti. jE. I6.1; dult asn. p. 



4.3 (2 g.). 

 fuglum dp. Kk. 7; fughlœ ap. J^I. l.i — 



fughlœ. gildri as. V. 8.3. 

 /w^^Mwi dsm. Kk. 21.2, V. 15; U. II.2; dpn^ 

 M. 4, M. 1.4; U. 4 (2 g.), 18; f ullan ful- 



Iren asm. H. 4 g. ex. M. I.2; U. I.2, 



8.1, 11 pr.; fuU fui nsf. M. I6.1; U. 4; 



fullre asf. Kg. 2.2; /"w^i n, asn. H. 7 g. 



ex. Kk. 2 pr.; U. 18; fullu fullœ dsn. 



I. 8 pr.; U. 18; fuldrœ gpn. U. 25 pr. 



(2 g.) — fulgeerpœ bondor np. Kk. I.2 



— fulsœri fulsœrœ as. M. 1 pr., 14. 1,2 



— fultipœ adj. M. 2 pr. 



1 Foi-men analogisk: se formlLlran. 



* Fsv. dulghadrap liar allt sedan Ihres dagar plägat sammanställas med verbet dölja; endast 

 Säve, Ynglingasagan s. 33 not 8, trodde sig i ordet återfinna gen. plur. af fvn. dôlgr 'fiende'. Frän 

 den förra ståndpunkten har man, natm-ligt nog, tänkt sig grundbetydelsen vara 'fördoldt dråp'; etymo- 

 logiens formella sida har Tamm, Etym. sv. ordb. s. 106 f., sökt tillgodose genom en förmodan att 

 dulgha vore „neutr. i svaga formen till ett fsv. adj. dulugher el. dyl.". Två omständigheter få 

 emellertid icke lämnas ur akt \nd bedömandet af frågan. Fsv. dulghadrap användes i regeln icke 

 om själfva dråpet, hvars gärningsman förblef okänd, utan om de böter häradet (1. skeppslaget; enl. 

 VGL i vissa fall grannai-na i byn 1. närmaste by 1. byar) måste erlägga för detsamma; ja, det gifves 

 intet enda otvetydigt exempel på den förra användningen. Å andra sidan torde ett adj. dulugher 

 värkligen funnits i fsv., men icke med betydelsen 'fördold', utan med betydelsen 'dåsig, trög, slapp, 

 liknöjd'; detta framgår af textstället medh rceddom dulghom oJc twœhugha mamiom i Kg. Styr. 80. 

 Den tanken ligger då ytterst nära, att dulghadrap egentligen betydt 'liknöjdhets-dråpsböter' och haft 

 afseende på häradets m-aktlåtenhet att enligt lagens föreskrift (se t. ex. VGL I Md. 14, UL M. 8 pr.) 

 framskaffa gämingsmannen. Förra sammansättningsleden vore gen. sing, af ett an-stamsabstraktum, 

 bildadt till adj. dulugher liksom fvn. hofge "tyngd' tUl adj. hpfugr 'tung'. Sidoformen duladrap 

 (som ock en gång, rimligtvis sekundärt, betecknar själfva dråpet) innehölle på samma sätt gen. sing. 

 af ett subst. *duli, hvaraf väl dulugher är afledt ocli som utgjorde an-stamsabstraktum tUl det där- 

 med liktydiga adjektivet dul. Af detta *duli ingår troligen en kvarlefva i nsv. dial. (Nyl.) dåla-fågk 

 m. 'saktlig, obestyrsam kai-l', liksom af adj. dulugher i nsv. dial. (Nyl.) dålå-mäns m. 'dummerjöns' 

 {dålå- < fsv. *dologh-). 



N:o 2. 6 



