Halsingelagen. 63 



Indirekt vittnar äfven firi adv. H. prœf., hivillien form säkerligen lånats från den mot- § 47. 

 svarande prepositionen, om samma ljudlag. 



1. något som på ett våldsamt sätt värkar' — isl. ofsi 'fåfänga, öfvermod, våldsamhet'; på annat ställe 

 (Gloss. t. UL s. v.) tänker han likväl i stället på sammanhang med fsv. osini 'i en ond stund, olyck- 

 ligtvis'. Mellan samma uppfattningar tvekar Rydqvist (Sv. spr. 1. V s. 137 f., VI s. 336), blott att 

 samhörigheten med ofse enligt hans förmenande skulle inskränka sig till att båda orden „utgått" från 

 of; det förras -sinni kan, anser han, föras till sinni 'gång'. — Vi skola ej uppehålla oss med en 

 kritik af dessa förslagsmeningar, som väl numera ingen lär vilja biträda. I stället kan det vara skäl 

 att genomgå de stäUen i litteraturen, där orden förekomma, för att med ledning af dem söka fastställa 

 dessas betydelse. Som osammansatt möter of sinni i Bj. R. 20. i: Icomce mcen i hafs nep. honib'ri 

 a siord (o: sior) oc ofsinnœ. oc porwiB Tcastm., i en liknande passus uti St. L. Sk. II. i samt i 

 St. L. Sk. 14 (där det är fråga om haveri med lots ombord): Komber a them sio oJc offsinne, wari 

 saMes ... ; på de båda senare ställena likväl icke i textkodex, där ordet ersattes af opse. Jämte 

 offsinnis ivatn anträffas det dessutom i UL V. 23. i och i den ord för ord därmed öfverensstämmande 

 VML Bg. 23.4: Nu Tean bro bort gangœ. ms; offsinnis ivatn. eellr eld. ok cer py o fur . . . Nu 

 ligg'r bro pe sum offsinni ma cei at Icomre . . . Sammansättningen ofsinnis arf förekommer i UL 

 M. 17 pr.: Nu six um offsinnis arff. Scez allt .j. bat samœn man oh honœ. oh barn nuep pimi, 

 tvet œngin hwar fyrst der. œllr lœnxt liwœr. gangi prer fœpœrni til fcepœrnis. ok m.0p(srni til 

 mopcernis. Sattiœs all .j. slœpœ bonde oh husfru, ahm all .j. encf ivah. ivet cengin Invar lœnxt 

 liwœr. œllr fyrst dor. gangi oh p'r fœpœrni til fœpœrnis. oh mepœrni til mopœrnis. pœt kallr 

 ofsinnis arff. Brindœr allt inni. bonde, barn. ok husfru, tvet œngin hwilihin fyrst der. gangi ok 

 p'r fœpœrni. fil fœpœrnis. oh mopœrni til mepœrnis. Gangœr her a land ... ; vidare i VML M. 

 13 pr., som nästan ordagrant upprepar detta stadgande, samt i de likaledes därifrån härstammande 

 SML JE. 6 (Cod. B; textkod. har ofsimis arf) — blott uti rubriken — och HL M. 13 pr.: IJm of- 

 sinni" arff". Oang'r hœr a land. aha ynœn i wak. forfarœs i eldi œll'r ivatni. œrwœ ... På alla 

 dessa ställen utom de båda sistnämnda är det fråga blott om olyckshändelser, förorsakade af vatten. 

 Hvad särskildt ofsinnis arf beträffar, visa ordalagen i UL M. 17 pr. (och VML JE. 13 pr.) tydligt, 

 att därmed endast förstods arf efter drunknade personer. Då SML och HL låta denna term om- 

 fatta jämväl sådana fall, där arflåtaron omkommit genom vådold eller för fiendehand, måste detta 

 bero på ett lätt begripligt missförstånd af förebUdens, UL:s formulering; att man tidigt upphört att 

 förstå ordet ofsinni, visa äfven förvanskningarna ofsime i SML:s textkodex och ofsvme off switve 

 m. fl. i vissa handskrifter af St. L. Schlyter har alltså varit på rätt väg, då han i glossaret tül UL 

 tänkt sig den möjligheten, att ofsinni betecknar endast en af öf versvämmande vatten vållad skada. 

 Att han ej stannat vid denna uppfattning, beror säkerligen blott på att han med den ej fann någon 

 anknytningspunkt för ordets härledning. Emellertid möjliggör just den en oklanderlig etymologi. 

 Ordet har på ett tidigare stadium lydt of-syndi; öfvergången af y till i är regelrätt under förutsätt- 

 ning att senare kompositionsleden varit svagtonig, och assimilationen nd }> nn efter svagtonig vokal 

 spåras redan i de äldsta fsv. urkunderna (Noreen, Aschw. gr. § 292.2). Förra leden består af partikeln 

 of, hvUken som bekant i saimnansättningar uttrycker ett skadligt öfvermått. Senare leden är en 

 2a-stamsutvidgnLag af subst. sund, tül hvilket ofsyndi förhåller sig liksom fsv. ofœfli till afl, fvn. 

 ofméli till mål, ofvidri tiU vedr o. s. v. Att den betecknat ett varande i eller nedsänkande under 

 vattnet — alltså det samma som fsv. hivaf fvn. haf — • har man rätt att antaga på den grund att 

 sund i fvn. äfven brukas i denna betydelse (jf. textcitaten hos Fritzner, Ordb.^ s. v. under 1: på- 

 tagligen bör ordet ej i dem alla öfversättas 'simning'). För riktigheten af den tydning fsv. ofsinni 

 här fått borgar det närbesläktade fvn. adjektivet ofsyndr, som förekommer i det tautologiska uttrycket 

 hafinn oh o. (jf. Fritzner). Ett modernt ord, som exakt motsvarar hela betydelseomfånget hos ofsinni, 

 står knappast att finna. 



N:o 2. 



