ii älsing etagen. - 6å 



Visserligen företräder det e-ljud, som de hithörande exemplen uppvisa, merendels äldre långt § 47 

 0. Men då kort var ganska sällsynt i fornspråket och dessutom åtminstone ett kortvoka- 

 liskt exempel värkligen finnes, alskens i Cod. Bildst. etc. \ står nämnda förhållande ej i vägen 

 för antagandet att öfvergångarna y y- i och > e uti aksentsvag stafvelse skett i ett sam- 

 manhang. Under denna förutsättning, hvars sannolikhet svårligen kan bestridas, är det icke 

 mycket troligt, att den förra delabialiseringen varit inskränkt inom trängre gränser än 

 den senare. 



Enligt den formulering Noreen gifvit de båda ljudreglerna skulle emellertid öfvergången 

 Î/ > i i en riktning sträckt sig längre än öfvergången > e. Den förra skulle inträdt 

 i icke-hufvudtoniga stafvelser, den senare endast i svagtoniga. Att också de starkt bitoniga 

 stafvelserna dehibialiserat y måste dock tills vidare anses obevisadt. De sammansättningar, 

 som i sin slutled förete ett på denna väg uppkommet i, kunna lika väl som de med e tänkas 

 haft densamma obetonad eller svagt bitonig. 



Också inom Cod. B 49:s dialekter kan man jämte denna öfvergång 2/ > « iakttaga 

 en parallell utveckling > e (> «). Se härom § 60. — På frågan, huruvida vår ljudlag gällt 

 för alla Cod. B 49:s dialekter, lämnar handskriften icke något svar. Att så icke varit fallet 

 bevisas naturligtvis ej af de i densamma förekommande exemplen på oförändradt samnord. y 

 i en préposition eller senare leden af ett kompositum, bland hvilka märkes, utom icmnpskyld'r 

 npm. JE. 12.3, yfwr ywr prep. H. 6 g. ex. Kk. 19.4. 



— Med stöd af skrifningarna fira am. V. 15; firm af Kk. 8; firatighi firœti num. p. 4 

 pr.; U. 6.3 skall i § 73 visas, att ett ur samnord. içu utveckladt y behandlats liksom det 

 ursprungliga. 



Samnord. o. 



% 48. Samnord. kort o" har delabialiserats till a, såframt det ej före ljud- 

 lagens genomförande undergått förlängning — hvilket det sannolikt gjort fram- 



1 Ingen anledning har man att med Noreen i Aschw. gr. § 149 anm. 1 skilja alskens från 

 de öfriga exemplen på e för i senare leden af ett kompositum och sammanhålla det med exemplen 

 på reducerad vokal i obetonad stafvelse (gen. sing, henne, 3 pl. cere o. likn.). 



2 Huruvida något exempel på sanmord. långt o finnes i Cod. B 49, är osäkert. Enligt 

 Noreens antydan i Aschw. gr. § 104 anm. 3, 5 vore dess Ijudlagsenliga fortsättning i fsv. snarast 

 genomgående ö. Denna åsikt grundar sig därpå, att ett framfor rt rd förlängdt o företrädes af 

 nämnda ljud i isv. ortogh och nsv. mol- (som Noreen, utan t\'ifvel med rätta, sammanställer med 

 fvn. murd f. *morgd 'stor mängd'). Det gifves ännu ett tredje exempel på samma behandling: det 

 morp som ingår i de fsv. ortnamnen Amorp, 0pmorp och Morphcelcker. Detta morp och dess 

 sidoform marp i fsv. Marphcehher och Kolmarp hade betydelsen 'gränsskog'; de anförda ortnamnen 

 afse sålunda de skogsmarker, som åtskikle Värmland och Dal, Gästrikland och Hälsingland samt 

 Södermanland och Östergötland. Ordet måste därför identifieras med fht. gimarchida f. 'confinium'. 

 Det samnord. mord, som ligger tül grund för fsv. morp 'gränsskog', förhåller sig tUl umord. ja- 

 marJcipu liksom det, hvarur nsv. mol- framgått, tUl umord. mar^ipu. Enligt ljudlagarna borde 

 dessa ord förete rotvokalen œ hela flexionssystemet igenom. Tydligtvis hafva de på gi-und af anslut- 



N:o 2. 9 



