Halsingelagen. 87 



Dialektisk utveckling af io till yo inom fsv. hur Kock förut påvisat i Fsv. Ijudl. s. 448 f. § 64. 



Det är antagligt, att io- och yo-skrifningarna i Cod. B 49 representera skilda dialekter. 



Jämte öfvergången to^ > ijo kommer en parallell öfvergång iu > yu till synes i vår 

 handskrift. Se härom §§ 68, 69. 



H cod. 1609 har merendels io (iö) i de hithörande orden, men därjämte yö — visser- 

 ligen endast 1 gång, i syö Kg. 9.i. Då detta ställe är ett, af dem, där Cod. B 49 har yo, synes 

 det sannolikt, att redan H cod. [B 49— 1609 uppvisat både io- och y/o-skrifningar. U saknar 

 exempel på samnord. ioa- 



§ 65. Samnord. fo^ har i ställning efter konsonant + r utvecklats till 0: 



fr0 ds. 1 V. 11.1 — fr0korn as. ' j). 14 pr. 



Se ang. denna ljudlag Kock, Arkiv V s. 380 noten, VI s. 43. - Likväl är det ej fullt 

 säkert att ej i nämnda exempel återgår pä det 0y, som tillhörde samnord. nom. ack. 

 l>lur. froy. ^ 



Samnord. iu. 



§ 66. Samnord. iv har efter konsonant -f- r öfvergått till y: 

 pry an. H. 6 g. ex. Kk. 21.2 — pryhundrup prykundraprp. num. Kg. 10, M. 16 pr. 



Den önord. ljudlagen att iu blifvit y efter postkonsonantiskt r har upptäckts af Kock, 

 som jjehandlat den i Sv. landsm. II. 12, Fsv. Ijudl. s. 464 ff. och Arkiv VI s. 42 ff. ^ 



Vi skola i § 71 se, att också tlet iu, som uppkommit af samnord. iou (§ 69), i Cod. 

 B 49:s dialekter varit underkastadt denna ljudlag. 



Samnord. io. * 



§ 67. Samnord. io har utvecklats till io — sannolikt i -\- slutet o framför 

 guttural konsonant samt rd rt, men i + öppet o i öfriga ställningar. ^ I ett sär- 



' Formen analogisk; se formläran. 



2 Se § 64 not 2, slutet. 



ä Densamma anses ej hafva berört gottländskan, och Noreen sätter därför i fråga, att 

 fgntn. pry är samma bildning som fvn. priü (Ascliw. gr. § 122. 1). Rätta förhållandet är emellertid, 

 att ljudlagen varit gällande i gottländskan såväl som i fastlandssvenskan, ehuru dess värksamhets- 

 omrâde i den förra varit ytterst inskränkt genom att urnord. eii här utvecklats till iau, icke liksom 

 i den senare till iu. Att det i prin förefintUga iil, hvilket uppkommit genom kontraktion af stammens 

 i med ändelsevokalen u, icke blif\-it iau i fgutn., bevisar att denna triftong ej framgått ur iu utan 

 omedelbart ur eil. 



* Se Exkurs H. 



5 Jf. Hultman, Östsv. dial. § l.j not 1 samt Kock, P.-B.-S. Beitr. XX s. 117 f. 



iN:o 2. 



