90 O. F. HULTMAN. 



§ 69. utvecklingen till yü betygas af 



a) dyur dyvr as. M. l.i, V. 8.1 (3 g.). syundce asm. Kk. 8. 

 lyustrce as. V. 14.3. shyuut as. V. 6 pr. 

 Lijutœ lijutce inf. V. I8.3; 3 ppi. U. 9.i. pyuft ns. 1 M. 31.2. 

 hjup as. M. 8 pr. pyufti ds. ' M. 8 1.2. 



b) hyurce gp. V. 8.3. |). 7.i — at'r hyup'œ inf. Kp. 5 — 

 hyupm inf. |). 7.i, 10 pr.; byup'r 3 spi. ^ Kk. laghbyupœ inf. {). 2 — <«7/ i^y/wfe 3 spi. ' 



13.1, Kg. 2 pr., J). 7 pr.; hyupees inf. Kg. 6.1 — iv?) byupte inf. I. 9. 



M. 28 pr., I. 15; 3 spk. I. 15; 8 ppk. fyurœ dm. U. 18. 



Det kan ej betviflas, att yv i skrifningen dyvr återger ljudförbindelsen yü. Däremot 

 afser pufur ns. 'tjnf M. ind., 28.i säkerligen icke en form med iu eller yü, utan en med blott 

 Ü, ang. hvilken se formläran. Att en bokstaf uteglömts vid återgifvandet af iu 1. yü — 

 hvilket skulle skett i detta ord tvä gånger, men annars aldrig — är mindre sannolikt; jf. 

 dessutom fsv. Fridthuwir Sv. Dipl. I s. 733 och gurthuff Gloss. Ups. 1. 



Sa vidt man kan se, har inom Cod. B 49:s dialekter öfvergång af postkonsonantiskt 

 iu till yn egt rum i alla ställningar, där detsamma förekom. I § 70 skola vi emellertid 

 finna, att åtminstone någon dialekt låtit öfvergången inträda blott i en särskild sådan. Vi 

 vilja i förevarande § helt och hållet se bort från denna „kombinatoriska" ljudlag och från de 

 — här ofvan under b) meddelade — exempel, hvilka kunna hänföras till den. 



Den allmänna öfvergången af postkonsonantiskt iu till yü har konstaterats äfven i 

 andra fsv. urkunder, af Kock i Fsv. Ijudl. s. 448 ff. 



Det säger sig själft att exemplen på denna öfvergång och exemplen på bevaradt post- 

 konsonantiskt iu ej kunna härröra från samma dialekt. 



En öfvergång fö >■ yö, som tydligen inträdt jämsides med öfvergången iu > yfi, har 

 påvisats i § 64. Jf. äfven, ang. en utveckling {io » iu > yu, % 68. 



De ifrågavarande iu- och ?/ii-skrifningarna i H cod. B 49 motsvaras i Cod. 1609 af 

 dylika, dock med den skillnaden att den senare har ännu färre skrifningar med yu än den 

 förra. De inskränka sig nämligen till dyur M. l.i, lyustru V. 14.3, shyut V. 6 pr.; härtill 

 kommer synda Kk. 8, utan tvifvel ett förvanskadt syundä. Dessa skrifningar uppträda alla 

 på ställen, där också Cod. B 49 har «/w-skrifningar, hvadan det är påtagligt, att hvartdera 

 slaget varit för handen redan i H cod. fB 49— 1609. — U codd. B 12 och Sch. visa skrifningar 

 med iu ej allenast där U cod. B 49 har dyhka, utan ock där den undantagsvis företer en 

 skrifning med yu : Liutœ U. 9.i. Att de båda förstnämnda härutinnan återspegla grundhand- 

 skrifterna, är väl snarast att antaga. Måhända är det B 49-skrifvaren som insatt Lyutce 

 (äfvensom fyurœ och fyughur, § 68) i vår handskrift. 



§ 70. Samnord. iou, som blifvit iu genom den i föreg. § omtalade ljud- 

 lagen, häri ställning efter labial konsonant utvecklats vidare till y/l. 



1 Fornien analogisk ; se formläran. 



Tom. XXXIII. 



