Hälsingelaqen. 91 



Alt en sådan ljudlag varit värksam inom Cod. B 49:s dialekter framgår däraf, att § 70. 

 samnurd. onl med h/u, föregånget af en labial konsonant, i handskriften vida oftare motsvaias 

 af yw-skrifningar — och mera sällan af m-skrifningar — än ord med iou i ställning efter en 

 konsonant af annat slag. På det föiTa hållet är ?/r(.-skrifningarnas antal 15, m-skrifningarnas 

 6 — hvardera gruppen finnes uppräknad i föreg. § under b); men på det senare stå endast 

 12 skrifningar med yu mot 77 med iu — alla anförda i föreg. § under a). I H är frekvens- 

 förhållandet resp. 14: 3 och 11: 70, i U 1: 3 och 1: 7. 



Att icke alla Cod. B49:s dialekter låtit iu blifva ijn i ifrågavarande ställning, ådaga- 

 lägga m-skrifningarna under b); att icke alla, som gjort det, gjort det blott i denna, antyda 

 yu-skrifningarna under a). 



Den anmärkta motsättningen visar sig egenthgen endast i H, hvilket skulle ge vid 

 handen, att den förefunnits redan i den kodex, efter hvilken H cod. B 49 blifvit afskrifven. 

 Ingenting tyder emellertid på att den vore nedärfd från H cod. [B 49 — 1609. Mindre antagligt 

 är det i hvarje händelse, att yu här varit enrådande efter labial konsonant, enär Cod. 1609 

 alltid visar iu i hithörande ord. För öfrigt får det icke anses afgjordt, att motsättningen i 

 fråga ej upi)kominit genom B 49-skrifvarens tillskyndelse. Det kan vara en tillfällighet att 

 den icke tydligt framträder inom de fåtaliga exemplen i U. 



§ 71. Samnord. iou har efter konsonant + r utvecklats till iu (§ 69) och 

 vidare till // i sammanhang med den i § 66 behandlade öfvergången af samnord. 

 iu till detta ljud: 



Irytœ 3 ppi. Kg. 2 pr., 10. pryzJc'r 3 spi. Kg. 8; pryskass 3 spi. Kk. I.2; 



prysTcis (o: -œs) 3 ppi. {). 9 pr. 



Huruvida äfven Iryst i hryst arf bryst arff as. M. \l; U. ind., 11 pr.; hryst arfwi ds. 

 U. 11 pr. hör hit, är osäkert. De nsv. formerna af ordet peka delvis tillbaka på äldre sådana 

 med kort, icke ur iu utveckladt y\ så riksspråkets Iröst och Östersjöprov.-svenskans brist 

 o. d. (icke brüst\ Jf. Hultman, Östsv. dial. § 9,13). 



Om den önord. utvecklingen af iu till y efter postkonsonantiskt r se Kock, Sv. landsm. 

 IL 12, Fsv. Ijudl. s. 464 ff. och Arkiv VI s. 42 ff. 



§ 72. Också efter kakuminalt I och uddljudande r har samnord. iou öfvor 

 iu (§ 69) utvecklats till y. En sådan utveckling efter kakum. I bevisar skrifningen 



ftytœ inf. M. 4; 



att den egt rum äfven efter uddljudande r, framgår indirekt af ryfs 3 spi. Kk. 11. 1, hvilken 

 form visserligen innehåller samnord. y, men med säkerhet skulle liksom öfriga près. ind. sing.- 

 former af samma böjningsklass utbytt det mot iu (1. yu), om inf. samt près. ind. plur., konj. 

 och imperat. icke låtit detta öfvergå till y. ^ 



1 Jf. byup'r 3 spi. Kk. 13. 1, Kg. 2 pr., [j. 7 pr.; till bijutz 3 spi. Kg. 6.1; shiut' 3 

 spi. Kg. 2.3. 



N:o 2. 



