94 O. F. Hu LT M AN. 



73. Noreen åter håller det för möjligt, att det fristående firi beror på invärkan från samman- 

 sättningen pritighi, där han liksom Kock (a. st. s. 57) är benägen att antaga öfvergång af 

 y till i på grund af svagtonighet hos förra leden. Då emellertid det senare ordet gifvet- 

 vis användes vida mindre ofta än det förra, är det ganska osannolikt, att det ensamt för- 

 mått sålunda ombilda detsamma. 



— Cod. B 49 innehåller äfven några skrifningar med iu 1. yu af räkneordet i fråga: 

 fiuri nm. U. l.i (2 g.); fyurœ dm. U. 18; fiurm am. J). l.i; fiuratighi num. U. 2.i. På alla dessa 

 ställen utom det sistnämnda användes detsamma absolut. Vi minnas, att fira firœ öfverallt 

 där det förekommer står attributivt; den växling, som röjer sig i dessa skrifningar, är alltså 

 hnfvudsakligen inomdialektisk, i enlighet med den ofvan angifna regeln, icke ens fiuratighi 

 behöfver gentemot 2-skrifningarna representera en annan dialekt, då det kan vara en blott 

 skriftform, tillskapad under inflytande af det starktoniga fiuri. 



Det kan med största sannolikhet påstås, att i-skrifningarna blifvit insatta af B 49- 

 skrifvaren. De förekomma i vår handskrift inom både H och U, men hvarken i H cod. 1609 

 eller i U codd. B 12 och Sch. stå dylika att upptäcka. H cod. 1609 har i st. f. Cod. B 49:s 

 skrifningar med iu och i sådana med in, för de senare dock äfven ^/-skrifningar {fyra Kk. 8, 

 fyratighi ]). 4 pr.). U codd. B 12 och Sch. känna endast m-skrifningar, h varför man väl sna- 

 rast har att i fiuratighi se ett vittnesbörd om att förhållandet varit enahanda med de grund- 

 handskrifter, på hvilka U codd. B 12, Sch. och B 49 gemensamt återgå. 



Samnord. cei. 



§ 74. Samnord. rci har, med undantag för det i § 78 behandlade fallet, 

 monoftongerats till ê. I några ställningar har det sedermera, vare sig blott 

 alternativt eller genomgående, varit underkastadt ytterligare förändringar, för 

 hvilka redogöres i §§ 75—77. Såsom exempel på monoftongeringen må nämnas: 



delœ inf JE. 8.i o. fl.; U. 7.3. het'r 3 spi. M. 13.8 o. fl.; U. 21. i. 



eghandcs d, as. "V. 6 pr. o. fl.; U. II.2. leghu as. V. 7 o. fl. 



ep as. Kk. 19 pr. 0. fl.; U. IO.2. sten as. V. I8.2. 



flerce npm. Kk. 1 pr. o. fl.; U. 12 o. fl. twe nm. Kk. 14 o. fl.; U. 13. 



hem adv. Kk. 21.2 o. fl.; U. 2.i. wet 3 spi. U. 17 pr. (3 g.). 



Någon inskränkning af regeln göres icke nödig af malzœiandin ns. M. 15 pr. H cod. 1609 

 visar konsekvent skrifningar med -ägh- <t. ex. malsäghandin) såsom motsvarighet till såväl 

 detta som öfriga exempel på ordet: maalseiande ns. M. 38; malzeghiandœn ns. Kk. 19.5 samt 

 malseghandce o. d. ns. H. 5 g. ex. M. 16; d, as. Kk. I6.1, M. 17; malzeghandcen o. d. ns. Kg. 

 6 pr., 9.2, V. 20; malzeghœndan as. M. 16. Rätt sannolikt är därför, att samma konsekvens 

 förefunnits i H cod. [B 49— 1609 och att bokstafven ce i malzœiandin är ett arf därifrån. Å 

 andra sidan är det nästan säkert att i uti samma skrifning härrör från B 49-skrifvaren. De 

 spår af en palatalisering af samnord. 5 efter palatal vokal, hvaraf detta är ett, visa sig 

 äfven inom U cod. B 49 — jf. leyce huna (o: -œ) ds. U prol. — hvaremot de fullständigt sak- 

 nas både i H cod. 1609 och i U codd. B 12 och Sch. Alltså torde malzœiandin bero på korn- 

 Tom. xxxm. 



