100 



o. F. HULTMAN. 



§ 78. En annan uppfattning af fsv. cei etc. antyder Noreen i Aschw. gr. § 311 2 c). Han 



anser att det återgår på äldre crgi, medan äldre mgi skulle fortsättas blott af fsv. ei etc. 

 En förklaring, enligt hvilken ordet från början haft en enhetlig form, är emellertid att föredraga. 

 Den ofvan framställda utesluter ej, att äfven fsv. ei framgått ur œi^i; det låter tänka sig, att 

 vissa dialekter antingen ej alls eller först sedan cei till sin förra del blifvit e assimilerat det i 

 diftongen ingående e-ljudet med j, eller att e införts genom association med adv. ê. 



Då Cod. B 49 bland hundratals exempel på adv. œi icke visar ett enda, som skulle 

 tyda på en afvikande behandling af diftongen i ljudförbindelsen œi^i, är det troligt att någon 

 sådan icke förekommit inom dess dialekter. Häraf följer, att analogibildning hgger till grund 

 för eghcen eghian (o: -ten) n, asm. Kk. 2.2, V. 14.2; Legh'r 3 spi. Kp. 4, V. 10; legghis (o: leghis) 

 8 spi. U. 23.3. 



Samnord. pu. 



§ 79. Samnord. oii har, med undantag för det i följande § behandlade 

 fallet, utvecklat sig till o. T. ex. 



hr0z gs. Kk. 10. 



l)00p 3 spti. Kk. 1 pr. 



d0p'r nsm. Kk. 5.i o. fl.; U. lO.i o. fl. 



h0gh'r ns. Kg. ll.i. 



Upce inf. I. 8.i; U. 9.i. 



l00yis 'lösen' as. M. 36. 



sakhsir npm. Kg. 6 pr. o. fl.; U. 25 pr. 



sk0ti ds. U. 11.2. 



0stmn adv. |). 15. 



pon n, apn. Kp. ind.; U. 7.i o. fl. 



I l0oz0Tlf. dp. 'lösören' U. 10 pr. och nopugh nsf. U. prol. är tydligen ett c-streck bort- 

 glömdt. Möjligen ock i orce ap. Kp. 3, V. 22 pr., som likväl snarare tillkommit under infly- 

 tande af den i handskriften brukade sigeln oXf. (eg. 'öras', 'orarum' etc). Denna föreligger 

 uppenbart i lezori. dp. U. 10 pr. Om dylika skrifningar i en annan fsv. urkund jf. Zetterberg, 

 Bjärköar. ljud- och böjn. lära s. 15. Trots Kocks uttalande i Arkiv XII s. 88 förefaller det 

 icke mycket sannolikt, att här bokstafven o återgåfve ett o-ljud, utveckladt ur au i svag- 

 tonig stafvelse. 



Om behandlingen af den samnord. triftongen iou se § 69 ff. 



§ 80. Af den samnord. diftongen ou fortlefver förra komponenten så- 

 som ett öppet o, i det fall att diftongens vanliga utveckling (§ 79) afbrutits 

 genom att i den senare komponentens ställe ett Ô trädt omedelbart till den 

 förra, hvilket sistnämnda är händelsen där diftongen efterföljts af 5 + 

 (kvarstående) u. Alternativt har o framför du utvecklats vidare till u (jf. § 

 29). Om det förra vittna skrifningarna 



Qiovup:) howzman o. d. ns. Kk. 19 pr., Kg. 2 pr., M. 15 pr. — howp dyna (o: -ce) as. M. 10 pr.; 



indirekt äfven de analogiska 



hofpa dynœ as, U. 10 pr. — rishofpi riishofpy ns. M. 13.8; U. 21. i. 



Tom. XXXIII. 



