Hälsingelagen. 1 Ol 



Utvecklingen till u röjer sig i § 80. 



hufwpdugh'r ns. U. 10 pr. 



Beträffande regelns förra del och om houùud såsom grundform för fvn. hofud fön. 

 hovup se § 48. Att rotvokalen u i fsv. huvup framkallats af suffixstafvelsens u, anser redan 

 Kock i Fsv. Ijudl. s. 478 f. Noreen, Aschw. gr. § 74, föredrar att ställa den i samband med 

 den utveckling o > m som egt rum i stafvelser med svag aksent: formen skulle ursprung- 

 ligen förekommit blott i sammansättning. Han synes icke fästa något afseende vid det af 

 Kock framhållna faktum, att ordet i ÖGL konsekvent böjes: huvup, dat. hofpe, gen. pl. hofpa 

 och att samma böjning framskymtar också i UL. Detta faktum är emellertid alldeles oför- 

 enhgt med den senare förklaringen, om man, såsom Noreen i anförda arbete (§ 68) gör, anser 

 att ordet tidigare böjts: Jiavup (anal. hovup), dat. hofpe etc. Och äfven om man hos ordet 

 förutsätter en ursprunglig Ijöjning hobud: dat. houôdi etc. och således möjligtvis kunde tänka 

 sig en utveckling under svag aksent till huvup: dat. hofpe etc. (jf. a. a. §§ 74, 81), är det 

 likväl afgjordt mera tilltalande att, då det låter sig göra, uppfatta det själfständiga huvup 

 såsom helt enkelt Ijudlagsenligt, än att antaga invärkan från komposita — en förklarings- 

 grund, som i de flesta fall är något tvifvelaktig. 



Motsättningen hoivzman o. d., hoivp dyna: hufwpdugh'r i Cod. B 49 representerar på- 

 tagligen en dialektmotsättning. 



De förra skrifningarna tillhöra H, den sistnämnda U. Det tyder på att de handskrifter, 

 som tjänat B 49-skrifvaren till förlag, förhållit sig olika i denna punkt. Man har t- o. m. 

 anledning förmoda, att redan H cod. [B 49—1609 och U cod. [B 12— Sch.— B 49 visat samma 

 motsättning. Den förra har väl snarare öfverensstämt med Cod. B 49 än med Cod. 1609, där 

 man vid sidan af howdzman ns. M. 15 pr. finner huwdzman hwdzman ns. Kk. 19 pr.. Kg. 2 

 pr. 1 Ü cod. B 49:s hufwpdugh'r återfinnes med u i Codd. B 12 och Sch. 



Samnord. oij. 



§ 81. Samnord. og har monoftongerats till 0. Alternativt har detta 

 sedan genom delabialisering blifvit ê. Af exemplen på det förra må nämnas 



d00r 3 spi. H. prsef. o. fl.; U. 10 pr. o. fl. Usir 3 spi. I. 9 o. fl. 



g0mce inf. Kk. 2.2 o. fl.; U. 11.2. m0 as. U. 1 pr. (2 g.). 



horœr 3 spi. U. 10 pr. wp n0tt nsn. I. 15. 



]c0pti 3 spti. Kp. 1 o. fl. wt r0nt npn. ]>. 4.2. 



l0pti 3 spti. V. 8.1. eium dp. M. 27. 



Utvecklingen tfll e röjer sig endast i skrifningen 



heghrce asf. ^ V. 13.3. 



1 Cod. B 49:s hoivp dyna motsvaras där af liofda dynu. 

 ^ Formen analoeisk: se formläran. 



N:o 2. 



