Hälsingelagen. 103 



delsen äfven om vokalen genom bortfall af ett h bragts i sådan ställning. I § 82. 

 följande exempel har den obetonude vokalen efterföljt den andra: 



syoboo raap as. ^ Kg. 11. i. pon n, apn. Kp. ind.; U. 7.i, 10 pr., 19; pecn 



sang as. ^ U. 10 pr. — sœng'r ald'r ns. U. pœn n, apn. JE. 12 pr., M. 37. i; U. 11 pr. 



12. ä (3 g.), 19. * 



Föregått densamma har den i 



nag interj. = Kg 11 pr., JE. l.i. 



Se ang. denna ljudlag Kock. Skand. Archiv I s. 36 ff. och Noreen, Aschw. gr. § 154. 

 För ändelsevokalernas vidkommande skall sannna ljudlag påvisas i § 103. 



§ 83. Hvarje samnord. vokal eller (enl. reglerna i det föregående mo- 

 noftongerad) diftong har bortfallit i obetonad stafvelse, ifall denna föregicks 

 och efterföljdes af tvänne andra stafvelser, af hvilka den ena äfven var obe- 

 tonad, den andra hade starkare ak sen t. Att denna ljudlag gjort sig gällande i Cod. 

 B49:s dialekter, antyder 



man konj. U. 11 pr., 12, 21 pr." norghi ds. JE. 16 pr. 



Se betr. ljudlagen i fråga Kock, Sv. språkhist. s. 54 ff. o. Noreen, Aschw. gr. § 156 ïï. 



Skrifningar sådana som mœpœn mœpn konj. H. 10 g. ex. Kk. 18. i; U. 11 pr., 2, 21 

 pr. bevisa icke, att densamma varit värksam blott i en del af dialekterna. Dels kan utjäm- 

 ning med den starktoniga adverbialformen hafva skett, dels är det möjligt att skriftspråket 

 ej alltid iakttagit adverbets och konjunktionens differentiering. 



Den här omtalade ljudlagens värkningar visa sig äfven hos ändelsevokalerna, såsom § 

 104 skall ådagalägga. 



1 Af äldre siöböfaj hteräp: se Brato, Ai-kiv IX s. 135. 



* Formen analogisk; se {ormläran. 



3 Stammen smng- (äfvensom fvn. scHng- séng-) föi-ntsätter samnord. swit^g-, ang. hvars upp- 

 komst se s. 72 noten. Ehuni af där nämnda skäl senare stafvelsen måste haft stark biton vid tiden 

 för det äldre i-omljudet, har den sedermera nedsjunkit till aksentlöshet; pä grund af den hiatus, som 

 förekom i ordet, hade det enstafvighetsaksent, enl. Kock, Ai-kiv XW s. 213 ff. 



* Dessa former representera samnord. pou in, resp. *p((i in. Se Kock, P.-B. Boitr. XV s. 

 251 f. och Noreen, Grundriss 1^ s. 622 (äfvensom § 77 här ofvan). 



5 Utveckladt ur samnord. nœi ai^i, enl. Kock, Arldv XI s. 139 f. 



* I sin egenskap af konjunktion v.ar ordet i regeln proklitiskt. Jf. emellertid ang. detsamma 

 Noreen, Aschw. gr. § 472 anm. 3. 



N:o 2. 



