104 



O. F. Hu L TM AN. 



§ 84. 



IL Ändelsernas vokaler i kvalitativt hänseende. 



Samnord. a. 



§ 84. S am nord, a har med den inskränkning § 88 omtalar bell andlats 

 sålunda, att det dels bibehållits som a, dels försvagats till ett «-ljud. Det 

 senares artikulation är åtminstone alternativt mindre utpräglad än det 

 vanliga œ-ljudets, så att det i afseende å det akustiska intrycket i någon 

 mån närmar sig 0; till följd häraf har ljudet i vår text någon gång erhållit 

 beteckningen 0. 



Om a-ljudets kvarstående som a vittna skrifningarna 



a) agha I00S nsm. H. prasf. ^ 

 apalmanz gs. U. 1.2. 

 håna as. M. 27. 

 dagha ap. M. 35 — [hœlghœdmjha hruth as. 



Kk. ind.] — suncedagha ap. Kk. 15.i. 

 dropa rum as. V. 1. 

 fara inf. H. 5 g. ex. M. 2.i; U. 2.i; 3 ppi. 



V. 14.1 — tvœghfarandœ dpm. M. 35. 

 gamal nsm. Kg. 7, \>. I4.2; nsf. ^ Kk. 2.i; 



gamali n, asn. H. 5 [6] g. ex. Kk. 14. 

 giwa gifwa inf. M. 9 pr., I. 15; U. 4 (2 g.), 



9 pr.; giftvas 3 ppi. I. 4. 

 graiva inf M. 32.i. 

 i-hami:) guz liiama guzWcama ds. Kk. ind.; 



as. Kk. 10, 21.1. 

 hawa o. d. inf. H. 28 g. ex. Kk. 8; 3 ppi. 



I. 6, V. 22.1; U. 11.2; hafwat asn. U. 18. 

 hawandœ nsf. U. 20. 

 Jcoma o. d. inf. Kg. 6 pr., JE. IS.t, 3 ppi. 



Kg. 9.2, JE. 8.1, \i. 1 pr.; U. proL, 7.3 



— at'r Jcoma at'homa inf. JE. 13.3 ; U. 



16.2 — fram koma inf. I. 14 pr. 



(Jcoma:) aafkoma ns. U. 11 pr. 

 kana Icuna ns. H. 19 g. ex. Kk. 15 pr.; U. 

 lig. ex. 1.4 — fcestœlcona ns. M. 2 pr. 



— Legha hma (o: Leghœ Je.) ns. Kk. 

 10 — misJcunna Jcona ns. M. 1.2. 



lagJia gp. H. prief — lagJia botum lagJiaho- 

 tum dp. Kk. 20, Kg. 5.i, M. 22 — laglia 

 for fal ap. M. 29 — LagJia giœf o. d. 

 ns. U. 4; as. Kk. 14 (2 g.) — lagJia 

 gireldum dp. M. 30 — lagJia Juefp as. 

 V. ind.; lagJia Jiœfp'r np. V. 16 pr. — 

 lagJia har np. JE. 2.i — lagJia Jc0p as. 

 I. 4 — lagJia l00ns ns. M. 34 pr. — 

 lagJia maal flagJia . . .] ns. \i. [6.1,] 7 

 pr. — lagJia manap as. U. 10. 1 — lagJia 

 sJcift gs. Ü. 11.2 — lagJia taJc ns. V. 15 



— lagJia till inœllœ as. Kg. l.i — lagJia 

 pripiungx lagJia prgpiungx gs. JE. 7 

 pr.; U. 3 pr., 7 pr. 



(-lami:) lepungx lama lepungxlamar (0: -ma) 



as. Kg. 7 {3 g.). => 

 liwa o. d. inf. H. prtef., I. 17; 3 ppi. U. 12. 



1 Här och i det följande upptagas bland ord med starkt, resp. svagt bitonig ändelsevokal 

 äfven kompositions- och juxtapositionsleder, hvilkas själfständiga motstycke har denna aksentuering, 

 ehuruviü de själfva ofta — de nrspr. kompositionsledcrna alltid — torde förlorat bitonen (jf. Kock, 

 Psv. Ijudl. s. 344 f. samt Sv. landsm. XIII. 11 s. 12 ff.). De förhålla sig nämligen, till följd af 

 association, i afseende å ändelsevokalens kvalitet väsentligen som de osammansatta orden af sanuna typ, 

 och angifva sålunda icke vokalens behandling i aksentlös, utan i starkt, resp. svagt bitonig stafvelse. 



^ Formen analogisk; so formläran. 



^ I lepungxlamar och några andi-a skrifningar mod ett slut-r utan samnord. motsvarighet 

 återger detta icke något värkligt ljud, utan beror på en misslyckad transponering af formen till en 

 annan dialekt. Se härom konsonantläran. 



Tom. XXXm. 



