142 O. F. HULTMAN. 



§ 90. till användning där «-ljudet återgår pä samnord. ?', än där det representerar samnord. « eller 

 u (jf. §§ 84, 98). 



Ett indirekt vittnesbörd om utvecklingen af samnord. i till œ i infortisstafvelse afgifva 

 äfven en mängd skrifningar, där förstnämnda ljud motsvaras dels af a, dels af u eller, om 

 det föregicks af ett v-ljud, jämte detta af w. Liksom de i §§ 84, 98 omtalade exemplen på 

 i och u {w) för samnord. a (5a) samt a och i för samnox-d. u grunda de sig nämligen på fel- 

 aktig konstruktion af någon skrifvare, hvars eget mål åtminstone i vissa ställningar låtit de 

 tre ändelsevokalerna sammanfalla i ett «-ljud, medan det han sökt använda kvarblifvit på 

 den ursprungliga ståndpunkten. Hvad beträffar skrifningarna med jv, hvilka alla efter detta 

 visa ett r, har likväl hans mönster hufvudsakligen utgjorts af de former på -vur, som i sist- 

 nämnda dialekt fortsätta de samnordiska på v-ljud + sonantiskt r-ljud (se konsonantläran); i 

 hans egen har häraf, liksom af y-ljud + -ir -in blifvit -vœr. Att af dessa skrifningar sluta 

 till en öfvergång vir > vxir, såsom Kock i Arkiv XVIII s. 170 är böjd att göra, vore säker- 

 ligen förhastadt. — Af skrifningarna med a för samnord. i har måhända någon mindre del 

 tillkommit genom uteglömmande af ett «-streck (jf. §§ 12, 51). 



Skrifningarna med a för samnord. i äro: agha 3 spk. H. ô g. ex. M. 10 pr.; U. 3.i, 9.i; 

 alla npm. H. 5 g. ex. Prtef.; U. 15 pr.; arfwa ns. Kg. 6 pr.; harna ds. U. 2-3.3; hapa konj. Kg. 

 7; U. 9.i; hinda 3 spk. U. II.2; hiupa 3 spk. \). 7 pr.; honda ns. Kk. 10; hondan ns M. lO.i; 

 brista 3 spk. M. 14.3; hota 3 spk. H. 17 g. ex. Kk. 15 pr.; U, l.i, 5, 23.3; egJiian asm. Kk. 

 2.2; enna dsf. Kk. 15 pr.; epzera ns. Kg. 5 pr.; fora adv. V. I8.3; prep. H. 8 g. ex. Kk. 19.*; 

 U. 10.1; fora prep. M. 16 pr., V. 3; fora haldœ inf. Kk. 2.2; fylgha ns. J). 4.i; fœsta 3 spk. 

 M. 1.1; fora 3 spk. Kp. 7, V. 6 pr.; garpa d«. Kg. 2.3; giorpa 3 spti. M. 17; haiva hafwa 3 

 spk. H. 6 g. ex. jE. I.3; U. 10 pr., 25 pr.; himarilcas gs. H. praef.; hemma ds. M. ü.i; hälla 3 

 spk. \>. 4 pr.; Icoma 3 spk. Kg. 2.2, 5 pr., M. 15.i; humma 3 spk. V. 7; homœnda npm. Kk. 1 

 pr.; Jcronuntia ds. Kg. 11. 1; lagha dp. H. praef., Kk. 20; laghwcernapa ds. Kg. 10; manna dp. 

 M. 16.1 ; optœra adv. komp. M. 16 pr.; rapa 3 spk. M. 8.1, M. 1 pr.; 3 ppk. M. 8.1; rymar 3 

 spi. U. 21.1; ratta dsf. U. lO.i; saklasar npm. M. 31 pr.; sinna dsf. Kk. 15.2, M. 9 pr.; simlftvar 

 npm. Kg. 11 pr.; shapa ns. Kg. 8, 9.i, V. 5.i; shifpta as. M. 10 pr.; sMlias 8 ppk. JE. 1.+ ; 

 standa 3 spk. M. 17; swœria 3 spk. M. 34.i; söka 3 ppk. Kk. I.2; taka 3 spk. [j. 7 pr.; tvip'r 

 täkat asn. J). 7 pr.; vppa haldœ inf. V. I8.2; til wnnan nsf. JR. 5; vrpa 3 sptk. tE. 16 pr.; 

 wcer-a wara 3 spk. ]&. I.2, ]). 9.i; pera dsf. U. 2 pr. 



Af M motsvaras samnord. i uti: hropur ns. M. l.i; hranmir 3 spi. V. 19 pr.; ensamun 

 npn. Kk. ll.i; Fapur fapur ns. H. 8 g. ex. Kg. 6 pr.; U. 4 g. ex. 1 pr.; fapur fapur fap'r 

 fapur ns. JE. 12.i, 15; U. 1 pr., 16 pr.; mop'r fapur ns. JE. 15; U. 15 pr.; fœstupmnnung as. 

 V. 10; giptur npm. Kk. 6.1; giomun asm. U. II.2; hristnur npm. Kk. 1 pr.; Tcunnu 3 spti. U. 

 11.2; kyrMu Jclcepu ap. U. 10 pr.; lepur 3 spi. \>. 15; mopur as. JE. 1.1,2; mop'r mopur ns. ^. 

 12.1; U. 1 pr.; ncempdur np. Kg. 6.1; opunsdagh as. M. 16 pr.; provastunum ds. Kk. 2.i; smnw 

 s2/n)tM dsf. Kk. 14; U. 4; syskinu np. U. 12; s«ttM 3 spti. M. 16; TaÄ;« tahu 3 spk. Kg. 9.2; 3 

 ppk. Kg. 11 pr.; wœru 3 ppk. ^. 6.1; (eru 3 spk. U. 10 pr.; pcessur npm. Kg. 11. 1; œngu npm. 

 jE. 14.3; Ü. 25 pr.; œptur prep. Kk. I.2, JE. 13.8. 



Exemplen på w för samnord. ?;-ljud + i äro: «/wr y/wr «'/wr prep. H. 7 g. ex. Kk. 

 19.4; (erwr rerfwr arfwr 3 spi. H. 5 g. ex. M. 3.i; U. 3.i (2 g.), 11 pr. Härtill kommer ännu 



Tom. XXXIII. 



