164 



O. F. Hu L TM AN. 



§ 97. § 97. Samnord. u i svagtonig (helt och hållet obetoiiad eller svagt bi- 



tonig) stafvelse har öfvergått till o, ifall pä detsamma följde m; måhända 

 till en början äfven i andra fall, där det på grund af den i § 99 behandlade 

 ljudlagen utvecklats till ett «-ljud. 



Cod. B 49 innehåller följande exempel på -om för samnord. svagtonigt -um: 



g) aJcrom dp. V. 13.3. 



allom cellom (o: allom) dpm, f, n. H. 9 g. ex. 



Kk. 2 pr. 

 aprom dsm. Kg. 2 pr. 

 barnom dp. M. 8.i; U. 2.i. 

 frœndom dp. M. l.i; U. 1.4. 

 giœldom dp. V. 24.i. 

 hanom dm. H. 20 g. ex. Kg. 2 pr.; U. ind., 



2 pr. (2 g.). 

 maghom 1 ppi. i H. prai'f.; mntom 1 pptk. ' H. 



prief. (2 g.). 

 malom dp. M. 16.i. 

 mannom dp. H. 12 g. ex. Prtef — ilgœrningx 



mannom illgœningx mannom dp. H. praîf. 



(2 g.) — sanundce mannom dp. M. 8.i. 



i) (ballcer:) manhœlghi^ balkenom (o: ?». halkce- 

 nom) ds. ^. 2.1. 

 bondenom (o: bondeenom) ds. Kk. 13.i. 



o) gopom dpm. H. prsef. 



markorn dp. J). 4.2. 



mœllom mallom (o: mcellom) prep. H. 7 g. 



ex. Kk. ind. 

 nattom dp. J). 2. 

 rœttom rœtom dsm. Kk. 21.2; U. 1 pr.; dpf. 



Kk. 15.2. 

 sinom synom dsm. H. 6 g. ex. Kk. 20; dpm. 



iE. l.t. 

 (sJcyld:) ivtslyldom dp. Kk. 2 pr. 

 styl-l'iom dp. M. 10 pr. 

 ivarom dsm. H. prsef 

 (îfis.") wrangwisom wrangvisom dpm. H. praif. 



(2 g.). 

 witnom vitnom dp. Kk. 17 pr., JE. 4. 

 œngiom dp. V. 13.3. 



garpcbnom ds. Kg. 2.3. 



{moghi:) almoghanom ds. H. pr;ef 



naJcrom dsm. Kg. 2 pr., 10. 



mellom prep. Kg. 2.2. 



Jämte dessa 98 skrifningar förekomma i handskriften 418, i hvilka samnord. svagtonigt 

 -um återges genom ^^m {-wm): se § 95 under g), i), o) och q). Sammanhåller man härmed, att de 

 50 — i anf. § under c) och k) uppräknade — skrifningar, son! företräda orden med samnord. 

 halfstarkt bitonigt-iww, undantagslöst återgifva detta genom -um {-wm), så inses lätt, att en på 

 ofvan angifna sätt begränsad öfvergång här varit med i spelet. 



I det fall att m icke följer återgifves samnord. u i svagtonig stafvelse, utom hos ord 

 med e, o eller o i den föregående stafvelsen, hvilka varit underkastade vokalharmoniöfver- 

 gången m > o (§ 96), blott alldeles undantagsvis genom o: i 15 skrifningar, vid sidan af hvilka 

 stå 322 med en annan motsvarighet till detsamma — anförda i §§ 95, 98 under d)— f) och 

 h). Det kan icke bli tal om att likställa dessa tunnsådda o-skrifningar, till hvilka vi i § 98 

 skola återkomma, med de ofvan anförda och af dem sluta, att öfvergången till o inträdt 

 äfven i andra ställningar än framför m. Men å andra sidan måste man medgifva, att det 

 vore egendomligt, om u kvarstått oförändradt här, medan det framför m undergått nämnda 



1 Formen analogisk; se formläran. 



Tom. XXXIII. 



