172 O. F. HULTMAN. 



§ 99. botten, Härjedalen och sannolikt hela Jämtland med undantag af de östligaste socknarna har 

 u försvagats till ett ä-ljud i samnord. svagtonig stafvelse ', men icke i sanniord. halfstarkt 

 bitonig. Framför m har det likväl åtminstone i Västerbotten öfvergått till ett öppet o — väl 

 blott i den förra ställningen, ehuru o-ljudet till följd af utjämning visar sig äfven i den senare 

 — och i suffixet -mj- kvarstår det alltid som u. Se Åström, Sv. landsm. VI. 6 s. 78 if.; 

 XIII. 2 s. 67 ff.; Lindgren, Sv. landsm. XII. 1 s. 142; Westin, Sv. landsm. XV. 3 ss. 24 K, 

 32, 48, 55, 57, 59—63, 67, 72, 75.2 



Det behöfver icke sägas, att ljudlagen i fråga ej hört hemma i alla Cod. B49:s dia- 

 lekter. Vi ha redan i § 98 af de däremot stridande skrifningarna med u och med œ slutit, 

 att bland dessa dialekter finnas sådana med genomgående bevaradt u och sådana där det 

 blifvit œ i alla infortisstafvelser. Klart är ock, att de på en vokalharmonisk öfvergång 

 w > o beroende skrifningar med o, som omtalats i § 96 och hvaraf en del återger ord i 

 hvilka vår ljudlag fordrar œ, icke kunna afspegla den dialekt där denna tillämpats. 



Denna dialekt är, såsom uti § 97 i förbigående framhållits, tvifvelsutan identisk med 

 den som låtit samnord. svagtonigt a och i bli ee, om det var slutljudande eller efterföljdes af 

 slutlj. r = samnord. ä, mediopassivmärket eller slutartikeln (§§ 85, 91). Att utvecklingen af 

 svagtonigt u till ce ej varit bunden vid detta villkor motsäger icke ett sådant antagande, af 

 skäl som nämndes därsammastädes. 



Den i paragrafens början påpekade motsättningen är hufvudsakligen för handen i H 

 cod. B 49, men spåras dock äfven i U cod. B 49; mot de anförda siffrorna svara i den förra å 

 ena sidan 185 och 4, å den andra 99 och 104, i den senare å ena sidan 79 och 5, å den andra 

 53 och 18. Också H cod. 1609 visar spår af vår ljudlag: vi finna här aldrig ä för samnord. 

 halfstarkt bitonigt m, men väl stundom för svagtonigt. De 15 exempel ^, hvilka i Cod. 

 B 49 ega en jämförlig motsvarighet, förekomma alla på ställen där denna har en skrifning 



1 Detta ä-ljud har dock — fastän kanske icke öfverallt — blifvit a framför r och kort 

 (d. v. s. supradentalt) n. I Västerbotten och i Jämtland (utom de sydligaste och östligaste delarna) 

 har det bortfallit, om det var slutljudande. 



2 På sistnämnda ställen ses, att i Härjedalens och sydligaste Jämtlands mål rspr. svala, 

 tjugu, tjära, *tråda '(väfstols)trampa' motsvaras af former på -u (1. -o till följd af „tilljämning"), rspr. 

 bössa. Mocka, IcråTca, tufva, *tuppa 'höna', änka af former på ä. Naturligtvis måste substantiven 

 inom h vardera grappen antagas utgått från den gamla gen. dat. ack. sing. -formen. — Dialekterna i 

 Medelpad, Ångermanland och östligaste Jämtland hafva (liksom hälsingskan m. fl. svenska dialekter) 

 försvagat u till ä jämväl i stafvelser med urspr. halfstark biton: jf. språkprofvet Sv. landsm. I. 11 

 s. 130 ff. {-hüvä, -hakar, skatan 'skatorna', -stilgä, tjUgä, värnn 'varorna'), Nordlander, Sv. landsm. 

 n sm. medd. s. xc ff. samt Westin, Sv. landsm. XV. 3 ss. 25, 62 f. {svülä 'svala', trüdä 'trampa', 

 tjürä 'tjära', tjugo). Möjligtvis skedde detta relativt sent, så att tidigare också här förefunnits en 

 växling mellan halfstarkt bitonigt %i och svagtonigt ä. 



3 andra dsn. I. 3, {). 12; hästä sv. apn. M. 10 pr.; förslå ds. Kg. 11 pr.; godhä sv. asf. 

 H. prsef.; hälghä sv. gsf. Kk. 21 pr.; köptas 3 ppti. ]). 8.i; landinä ds. Kg. 11 pr.; litlä sr. apm. J). 

 14 pr.; nällär np. H. prsel; qwinnä gs. M. I.3; thorivä thurwä 3 ppi. Kk. 2.2, 4; tridhiä asf. Kk. 

 8; äghä as. {). 14.4. Med dem bör man ej förblanda några i Cod. 1609 befintliga exempel på e för 

 samnord. u, hvilka här ej äro vittnesgilla : brodher svn ns. M. 15; fadhers gs. JE. 3 pr.; fadher ds. M. 

 7.2; syster barn ns. M. 11. Deras e ingår städse i ändeisen -er och har uppenbarligen tillkommit genom 

 upplösande af en abbreviation med tecknet *, hvilket äfven kan hafva föreställt u (jf. s. 157 not 1). 



Tom. XXXUI. 



