Hälsingelagen, Exkvrs I. 195 



visserligen kan ifrågasättas, möter i stället o: hnoss, nornj Till dem ansluter sig den gamla 

 konsonantstammen borg. Om generaliseringen af o hos feminina i-staramar gäller det som 

 ofvan sades om samma företeelse hos maskulina. 



Mycket fåtaliga äro de ord af ifrågavarande slag, som under den handskriftliga perio- 

 den böjas såsom maskalina «-stammar. Endast kostr och sunr sonr kunna här anföras. 

 Hos hostr är o Ijudlagsenhgt i gen. sing, och gen. plur. Hvad sunr sonr vidkommer, skulle 

 man i händelse af a-omljudets uteblifvande framför nasal vänta genomgående u (y). Analo- 

 gien med de u-stammar, hos hvilka ingenting hindrat en n-omljudsväxling u : o att uppkomma, 

 har emellertid kunnat framkalla en dylik också hos simr. Naturligtvis vore detta antagande 

 mindre sannolikt, om det förra slaget omfattade endast kostr, men det kan ej betviflas, att 

 det tidigare varit betydligt talrikare representeradt; från gamla M-stam.mar leda sålunda koss, 

 Ullr, porn, losti m. fl. sitt ursprung. Böjningen sing. nom. sunr, gen. sonar etc. återfinnes 

 blott i en handskrift (se Gering, I&l. tév. I s. XVI). För öfrigt hafva de båda orden o i alla 

 former utom de z-omljudda, sunr äfven u — åtminstone det förra beroende på en utjämning, 

 att bedöma liksom den analoga hos de mask. i-stammarna (s. 194). 



Hos de maskulina an-stammarna möter i allmänhet omljudd vokal i samtliga 

 böjningsformer. Vi änna sådan hos hoåi 1) "Person som fremkalder 1. kundgjorer noget' 2) 

 'Grundbrud', -hoäi (i annh.), bogi, bokki, -bolgi (i spenb.), boli, bolli, bortîi, -bori (i holdh., Hornb.), 

 broki, 2 broti, dodi, dofi, dropi, flogi (i döniß., fudß.), floti, foli, fordi, godi, goti, -[h]ogi (i alogi, 

 umbogi), Jiolmi, hrodi, krok/, hrosti, hrotti 'Karl (i foragtelig Betydning)', ^ klofi, kobbi, koddi, 

 kofi, lodi, logi, Loki, losti, moli, mosi, motti, nosi, oddi, oki, orri, oxi, poki, posi (i gudvefiarp.), 

 rodi, rodmi, -rofi (i dr. etc), ropi, rosi, *rosmi (jf. rosmhualr), * skolli, -skopti (i bodsk.), -skott (i 

 andsk.), sojn, sorti, spori, spotti, sproti, -stobbi (i eikist.), stodi, -stoli (i draumst., hanist.), stolpi, 

 -stopi (i afst., ofst.), stropi, toddi, -togi (i hert., leidt.), -trodi (i åtr.), -poli (i üp.), popti,pori, ^ 

 porri, porsti, proski, proti. 



Orden Lofdi, lofdar, lotti, ofsi hafva här ej medtagits, emedan hos dem en mellanstaf- 

 velse tidigare torde föregått stamvokalen. Det sistnämnda går tillbaka pä äldre obasan- (jf. 



^ Fvn. hnoss kunde vara det substantivorade femininet af ett fo-particip — jf. Kögel, P.-B. 

 Beitr. VII s. 177 — eller en f(7-a{ledniDg (liksom flit. dohta 'Tüchtigkeit', fs. minda 'Wunde' m. fl.). 

 Beträffande åter fvn. nom är det möjligt, att det bildats med abstraktsuffixet -nä- (och således hör 

 till gruppen fs. hofna 'Weliklage', fht. lougna 'Verneinung' etc.). 



2 Fvn. broki förekommer blott som öknamji och har väl egentligen betydt 'smula': jf. flit. 

 brocco m. 'Brocke' eller, än hällre, nht. dial. (Schweiz) broxx^ (<C flit. *brohho, enl. Kluge). En pa- 

 rallell kan anföras frän Ekenäs, där en numera afliden person bar öknamnet smulun. 



^ Fvn. hrotti 'Karl (i foragtelig Betydning)' sammanhänger antagligen, liksom hrodi m. 'Skrab, 

 Rask, Ting af liden Nytte eller ringe Vaerd' med hriöda 'ryddiggjore, temme Sted eller Rum ved 

 derfra at bortiydde hvad der findes*. De båda substantiven torde hafva framgått ur ett enda, med 

 urgerm. stamväxling hrudän- : hrutt- . 



* Se Bugge, Arkiv I s. 6. 



' Fvn. pari 'Msengde, Masse' (om människor) är utan tvifvel gammalt an-abstraktum till det 

 starka verbet fht. dweran 'durch einander inlliren', ags. diveran 'stir, chvu-n'. För betydelsen jf. lat. 

 turba 1) 'Getümmel, Gewühl' 2) 'Menge, Haiife, Schaar'. 



N:o 2. 



