202 O. F. Hu LT M AN. 



Vidare hafva vi att anteckna en mängd ord, representerande urnordiska stammar 

 med t v än ne mellanvokaler, af hvilka den förra i alla böjningsformer undergått synkope. 

 För det första några såsom maskulina rå-stammar böjda ord på -nir: bognir, -dropnir (i 

 hodd-dr.), -flognir (i årfi.), -gofnir (i salg.), > Ofnir. Dessa bildningar torde utgått från nomina 

 -agentis på -(m-, något som förklarar deras a-omljudda rotvokal. En mellanvokal, ehuru i detta 

 fîill icke a utan u, har kanske synkoperats framför -nir också i bugnir, gullnir och Durnir, 

 möjligen utvidgningar, de båda förstnämnda af an-stammar, ^ det sistnämnda af Durinn m. 

 Beträffande orden på -nir jf. Hellquist, Arkiv VII s. 22 ff. — För det andra feminina på 

 ■{-un) -an, afledda från urnord. trestafviga verb af första svaga konjugationen: kuggan, hugsan, 

 mudlan, ruglan, ruplan, shdlan, sturlan, purlcan samt, å andra sidan, holdgan, ofran. Jf. det 

 som längre fram säges om de resp. verben, hugga, hugsa, muåla, rugla, rupla, skutla, sturla, 

 purka och holdga, ofra. Af samma typ är glutran, hvars ti dock, om ordet uppkommit före 

 synkoperingstiden, icke kan vara Ijudlagsenligt: jf. s. 189. — För det tredje adjektivabstrakta 

 på -leikr, hvilka mellan rotstafvelsen och detta ur en kompositionsled framgångna suffix syn- 

 koperat grundordets stamkaraktär. Detta kan åtminstone vara fallet med purrleihr och, å 

 andra sidan, horsMeikr, olmleikr, optleikr; o i fuUkomleikr stammar i hvarje händelse från grund- 

 ordet (jf. s. 185). — För det fjärde, slutligen, några enstaka bildningar: lofdungr m., representerande 

 äldre ludadunga- (jf. lofdar s. 195); huggudr m. och huggari m., hvartdera afledt från verbet 

 hugga, hvarom se här nedan; ofradr m. (jf. ofra vb.); -ofringi m. (i landso.), sannolikt förut- 

 sättande urnord. *udariidgan-;^ samt spurdagi m., förutsättande äldre spuri-da^an-. 



Återstå så de substantiv, hos hvilka en omedelbart på rotstafvelsen följande mellan- 

 stafvelse kvarstår osynkoperad, i alla böjningsformer eller i en del. Deras rotvokalisation 

 afviker synnerligen ofta frän hvad suffixvokalens kvalitet läte vänta. För så vidt nämligen 

 de ord, hvaraf de utgöra afledningar, behandlat u annorlunda, öfverensstämma de nästan all- 

 tid med detta, vare sig emedan de bildats först efter a-omljudstiden eller emedan afledningen 

 påvärkats af grundordet. 



Hithörande ord med a (eller en ur a utvecklad vokal) i suffixet äro: 



Maskulina på 

 -andi: hollendr. 



^ Fvn. salgofnir 'poetisk Bensevnelse paa Hanen' förekommer i Helgakv. Hund. H str. 49 

 (enl. Bugges Eddaedition): scal ec fyr vestan vindhialms brvar apr Salgofnir sigrpiop veki. Ge- 

 nom att förbinda det med no. gftv adj. erhälles en tydning däraf, som passar väl ihop med den skil- 

 drade situationen: nämnda adjektiv betyder 'som holder Hagen indtrukket og Hovedet ned i Skuld- 

 rene Gg dervod bliver stakformig og bred, lig en Tugl (en Ugle) som sidder og sover'. An- 

 dra, mindre akseptabla förklaringsförsök hos Bugge, Studier över de nord. Gude- og Heltesagns 

 Oprindelse s. 493 noten och Helgedigtene s. 110 f. 



^ Jf. fvn. Môtsognir (<^ -sa^unia-): fht. fs. sago m. 'der sagt, verkündet, lehrt'. 



3 Senare sammansättningsleden i fvn. lands-ofringi 'Losgjsenger, Landstiyger' torde vara 

 afledd från ett verlnim intensivum *uôar(in, liktydigt med och stående i afljudsförhållaude till fvn. 

 vafra 'bevœge sig i forskjelligc Retningor uden Bestandighed eller noget besternt Maal', mht. waheren 

 'in geschäftiger Bewegung sein', och liksom de besläktadt med fvn. vefa (prêt. part. ofinn) 'flette, 

 slynge; vseve', mht. weben st. vb. 'hin und her fahrend sich bewegen; weben'. 



Tom. XXXIII. 



