210 O. F. HULTMAN. 



borga, brodda, brotna, dofna, flosna, flota, flotna, fola, förda, forza (forsa), • frosta, gala, hlot- 

 nast, hola, holka, hopa, hoppa, horfa, horfna, hroha, hrotna, klofna, hnoâa, Tcnoha, knosa, kolla, 

 kroppa, ^ krota, lofa, löga, loka, lokka, lokhast, lokna, lösa, losna, moka, mola, molka, molna, 

 mörkna, morna, oka, opa, orda, orka, orna, roâa ' käste et redt Skin', roda "rydde', rodna, rofna, 

 rosknast, rotna, skoda, skola, skopa, sköra, skörda, skorpna, -skota (i skirsk.), skotna, skotta, skro- 

 fast, ä slokna, slota, snotra, sodna, sofna, sakna, sorta, sortna, spora, sporna, spotta, stöda, stofna, 

 stokka, storkna, toga, togna, poka, porna, proskast, prota, protna. 



Afledningar af nomina med oomljudt u visa däremot denna vokal, tydligen emedan de 

 bildats efter a-omljudstiden eller pavärkats af sina grundord: buga (jf. bugr m.), bula (jf. bulr 

 m.), hda (jf. butr m.), dula (jf. dul f.), furda (jf. furda f.), gusta (jf. gustr m.), hlusta (jf. Must 

 f.), hluta (jf. hlutr m.), huga (jf. hugr m.), hurra (jf. hurr m), kurra (jf. kurr ra.), lurka (jf. 

 lurkr m.), stud a (jf. stud f.), xirda (jf. urd f.), ur ga (jf. ur ga f.).* 



Framför nasal är u enrådande: bruna, duna, gruna, hruma, muna, pruma. Ett skona 

 i Hirdskra, hvarmed Kock (P.-B.-S. Beitr. XXIII s. 514) vill stödja sin åsikt, att m-germ. u 

 också framför nasal omljudts af kvarstående a, är enligt Hertzberg, Norges gamle Love V 

 s. 581, felskrifning för piôna. Å andra sidan utgöra dock de förstnämnda exemplen icke nå- 

 got bevis emot denna åsikt, då de alla äro eller kunna vara afledda från ord, hvilkas i<-voka- 

 lisation ej strider mot den: hruma från adjektivet hrumr, gruna, muna, duna, pruma från sub- 

 stantiven grunr, munr, dynr (st. duni-), prymr (st. prumi-), samt bruna 'bevcege sig hurtigen 

 fremad' från ett bruni-, svarande mot ags. brijne 'burning, fire'. 



Hos glupna 'overraskes af noget forfserdende' och ulna 'gaa i Forraadnelse' har antag- 

 hgen u förblifvit oomljudt på grund af tidigare längd, beroende på att de utgöra afledningar 

 af adjektiv med långt u, de i fornspråket icke belagda, men i nynorskan återfunna glüp 'glupsk' 

 eg. 'gapande', resp. ül 'lidt ankommen eller muggen'. ^ Ännu några andra verb med u 

 hafva möjligen varit långvokaliska vid tiden för a-omljudet; i ingen händelse torde de berörts 

 af detta. Vi kommo s. 192 f. till ett dylikt resultat i fråga om adjektivet fuUr, och det samma 



' Fvn. forza (forsa) representerar dock måhända en urnord. form med mellanvokal: jf. s. 

 188 not 1. 



* Fvn. kroppa pille, kradse' hör utan tvifvel till samma ordfamilj som no. nsv. krafsa, no. 

 krabba 'gramse, krafse', mit. krabben 'kratzen, schaben', och som gr. yçâffo) 'ritze, schreilie'. Me- 

 dan detta svarar mot ieu. gi'bh-ö 1. giph-ö, förutsätter det förstnämnda ieu. g^-bh-n-' 1. giph-n-'. 



^ Fvn. skrofast, som möter i ett textställe på mun s. undir pér mol (o: molr) etandi pik 

 och hvars betydelse Fritzner ej vet angifva, bör öfversättas 'hopa sig' 1. likn. Det är tydligtvis 

 samma verb som no. skrova 'skrymma' och besläktadt med fvn. skruf n. 'Stak hvori noget er op- 

 stablet', no. skrauv f. "Hob eller Top af Skum', skroyva 'sœtte heit eller leseligt op, saa at det seer 

 stort ud', nsv. skrof 'något stort och åbäkligt'. 



■* Fvn. urga 'prässa' (i uttrycket u. saman tpnnum) hör samman med urga f. 'Rebstump', 

 till hvilket det i afseende å betydelsen förhåller sig liksom det besläktade lit. vcrziü 'schnüre, presse' 

 till virèys 'Strick'. 



5 No. ül innehåller förmodligen svaga afljudsformen af roten i fht. wuol m. 'Verderben', ags 

 WÔl m. 'pestilence'. Dot af Fritzner, Ordb.''^, ur en fvn. urkund anförda uldna ;= ulna torde bero 

 på omvänd skrifning, föranledd af former sådana som nom. pl. halnir f. haldnir (jf. Noreen, Aisl. 

 gr.-* § 281. 2). — Betr. möjligheten af en förkortning af långt u i glupna och «ina jf. s. 198 noten 



Tom. XXXin. 



