232 O. F. HULTMAN. 



Västmannalagen 



fulder: fulld' fulldr nsm. I. 15 pr., \). 13; fuUan asm. Kr. 6.6, M. I.2, I. 17; fulla apm. Kp. 

 12 pr. (3 g.); full nsf. M. 7.i; fulla asf. 4 g. ex. Kr. 7 pr.; apf. Kr. 16, B. 14.9 ; fuldra fulldra 

 gpf, n. 5 g. ex. M. 20 pr.; fullom dpf, n. 10 g. ex. Kr. 13 pr.; fult fullt n, asn. 19 g. ex. Kr. 13 

 pr.; fullo dsn. I. 3 pr.; full n, apn. 7 g. ex. Kr. l.i — fullkyniapœr nsm. Kp. 3 — fullsœre n, 

 as. Kr. 24.2, M. 18, 19; fulsœris gs. M. 21 pr. 



folder: follan asm. M. 8.1, M. 26.io; 

 Cod. Bureanus 



fcdder: fullan asm. 183, 532; fulla asf. 4 g. ex. 24; fult asn. 7 g. ex. 72; fullom dpn. 

 173; ful apn. 79 — diœfla fuldar nsm. 196, 511 — dygpafuldar nsm. 209; dxjgpa fullan asm. 

 194; dygpa fullom dpn. 182 — flœrpa fult nsn. 186 — fryghpafuldar nsm. 523 — fceghrinda 

 fuldar nsm. 101 — harms fuldar harmsfuldar nsm. 504, 515 — iamharmsful nsf. 504 — synda 

 fuldar nsm. 130 — vndarsfuldar nsm. 520; undersfulle npm. 14 — fulfora 3 ppi. 100; ful f0r es 

 3 spk. 16 — fulkuma inf. 185; fulkumin nsm. 208; npn. 183 — fulkumleka fulcomleka adv. 

 6 g. ex. 6 — fulkomnape fuleomnape 3"spti. 185, 152; fulcomnopo fuleomnapo 3 ppti. 129, 150; 

 fulcumnap nsf. 183 — ful scele npm. 50 — fulcemna adj. 417 — hulder: hidla apm. 129. 



folder: folcoma inf. 18; folhomin nsm. 61 — iamfolcomne npm. 194. 



Ett i-stamsadjekti v visar rotvolcalen u: 



skulder: slculdastmr skuldcestœr superi, nsm. ÖGL M. 3.i; UL M. 7.3. 



Då emellertid u här måste vara efter i-synkopen och -omljudet infördt ur subst. shuld, 

 ega dessa former intet vitsord i fråga om adjektivens eget förhållande till a-omljudet. 



Hos de i nde k lin ab la adjektiven på -i och -a möter i flertalet urkunder u: 



-kTilli: samhulle St.L M. 7 pr. (2 g.) — sunderkulle swnderlulle St.L M. 7 pr. (2 g.), 2. 



-kuUa: samhulla sam kulla ÖGL 6 g. ex. G. 13; HL M. 12 pr. (2 g.); St.L M. ind.; 

 ÖGL fr. I G. 21.1, 28 — sunderTculla o. d. ÖGL 10 g. ex. G. ind.; DL G. 11 (4 g.); HL M. 12 

 pr. (2 g.); St.L M. ind.; ÖGL fr. I G. 21.i (2 g.), 28. 



Men äfven o förekommer hos dessa ord, i yngre Västgötalagen, Upplandslagen 

 och Västmannalagen: 



-koUi: samkolU UL JE. 13 (3 g.) — sundœr kolli sund'r kolli UL 4 g. ex. M. 13. 



-koUa: samkollm VGL H Add. 8; UL ^. I6.1, Add. 7 — sundœr colla o. d. VGL II 

 Add. 8 (2 g.); UL M. I6.1, Add. 7; VML M. 11 pr. (2 g.). 



Dessutom visar sig o jämte u i Magnus Erikssons landslag: 



-kuUi: samkulle jE. 8 pr. — synderkulle synderkull (0: -kulle; œr följer) M. 8 pr., 1 (2 g.) 

 — -kulla: samkulla M. 8 pr. — synderkulla M. 8 pr. 



-koUa: samkolla M. ind. — synder kolla M. ind. 



Det enda adjektivet med mellanvokal, en wja-afledning, har rotvokalen u: 



skuldugher: skuldughcer skuUughœr nsm. VGL IV 19.i; UL Kk. 6.5; skiddughir npm. 

 UL Kk. 6.7. 



Det enda adverbet företer, framför en stafvelse med i (e), likaledes rotvokalen u: 



fuUilika: fullilicce fullelica VGL I Br. 1; DD 283. 



Här föreligger påtagligen en nybildning från en långt senare period än a-omljndets. 



Tom XXXIII. 



