252 O. F. Hu LT M AN. 



lupt: hipte ds. 173. 



Det enda feminina «'-stamssubstantivet uppträdei- dels med »., dels med o: 



lust: lust ns. Utland.; ds. VGL IV 12. 



lost: lost ds. iWELL DrVl. 2. 



Dativeina kunde dock äfven tillhöra den maskulina »-stammen hister loster (säkert 

 belagd i y. fsv. ; jf. ock got. lustus). 



Det enda maskulina u-stanissubstantivet företer i det stora flertalet urkunder 

 städse o: 



koster:' hoster o. d. ns. SML Kk. 5 pr.; HL JË. U pr. (2 g.); St.L G. 18 pr., i. JË. 

 ind.; Bur. 174; costren hosten ns. UL M. IO.2; VJ\1L M. IO.2; hoste ds. Bur. 144; höst cost tis. 

 VGL II K. 43; VGL IV 16; UL 4 g. ex. Kk. 2.2; SML 4 g. ex. Kk. 5.i; VML Kr. 22.2, Kp. 12 

 pr.; St.L G. 7.i; Landsfr. .0 (2 g.); BoJ 3; as. VGL II 8 g. ex. A. 4; Bj.R 29 pr.; VGL IV 19.i 

 (2 g.); UL 17 g. ex. Kk. 2.2; SML 10 g. ex. Kk. 2.3; SML Add. I.9; DL B. 36; VML 16 g. ex. 

 Kr. 2.2; HL 5 g. ex. Kk. 2.2; St.L Kp. 84.2 (2 g.), R. I6.1; Lyd. 205 (3 g.); Kon.N 606; Kop- 

 parb. 637; SD 4069: 566; Bur. 18; hostin o. d. as. VGL II K. 22; UL I. 21; St.L 4 g. ex. G. 

 4 pr.; Bur. 143; hostœr o. d. np. VGL I R. 13; VGL II R. 29; VGL I fr. R. 13; costa n[). Bur. 

 143; hostce gp. DL h). I6.1; hostum o. d. dp. Bj.R 11. 5; UL Kk. 8.1; SML B. 33.i; VML Kr. 

 7.1; Landsfr. 4; hosti o. d. ap. UL I. 17, Kp. ind.; SML 4 g. ex. I. 16; VML Kp. ind., 8; HL 

 Kl), ind.; St.L Kp. 5 pr., DrVd. ind.; Landsfr. 4; hostœ ap. VGL II |). 29; VGL IV 14 — anhosti 

 o. d. np. St.L DrVd. 8.1; ap. UL V. 29.2; SML B. 33.3; VML B. 28.4; HL Kp. 4, V. 24.2 (2 g.); 

 anhostum ancostum dp. SML B. 8.5; SML fr. B. 8.5 — anmir höst ds. (?) UL V. IO.2 — adru 

 höst o. d. ds. UL M. 8.1; DL {)g. 7 pr.; VML M. 9.i — brulhqjs höst 0. d. as. UL M. IO.2; 

 VML M. 10.2; St.L G. ind.; Bur. 6 — farhost fareost as. SML B. 22 pr. (2 g.); ap. fareoster 

 (o: -coste) ap. VML M. 26.i6 — fhpo kost fopo cost as. UL I. 21; SML I. 17 — matce eoster 

 ns. Landsfr. 6 — nmmpdcehosten ns. ME afs. 245 — höst rezlu as. Kon.N 606. 



Uti textkodex och Cod. AM 51 4:o af Sniålandslagen uppträder ordet konsekvent 

 med u: 



kuster: cnst'r cust' ns. Sm.L 13.4; Sm.L fr. 13.4 — wizeusti 0. d. ap. Sm.L 6 g. ex. 

 4 pr.; Sm.L fr. 4 pr. (2 g.), 12.i. 



Såväl o som u visar detsamma i Östgötalagen: 



koster: hosl as. Dr. 14.9; hostin as. Kr. 2.i — annurhost ds. (?) G. 16 pr. 



kuster: hustrin ns. G. ind.; huste ds. Va|). 35; hust as. Dr. 14.3, Va{). 12.3 ; hustin as. 

 6 g. ex. Kr. 2 pr.; huste np. Dr. 5 pr.; ap. 4 g. ex. Kr. 12 pr.; hustum dp. B. 37 pr. — annur- 

 husta gs. R. 26 pr.; annurhust o. d. ds. (?) R. 14.i, B. 5.2, 14.2 ; 



"■ I det följande redogöras för samtliga exempel pä ordet, oafsedt om det betyder 'alternativ, 

 villkor, ting etc' eller 'kostnad, föda etc' Den enhetlighet i vokalisation och böjning, som öfverallt 

 kan konstateras hos fvn. hostr fsv. hoster huster i dç olika betydelserna, förbjuder att uppfatta det 

 som två skilda ord, en gammal u- (eller möjligen /'-) stam, identisk med got. hustus (1. gahusts) 

 'Prüfung etc.', och ett lånord, närmast återgående på mit. host 'Aufwand, Speise etc' (och ytterst pä 

 mlat. costus af lat. constare). Det genuina nordiska ordet har endast upptagit betydelsen 'kost- 

 nad, föda etc.^ från det till formen snarlika lågtyska. 



Tom. XXXIU. 



