254 O. F. HULTMAN. 



opta: ojJta o. d. po.s. SML 4 g. ex. Kg. 10 pr.; DL Kr. pr.; HL Kp. ß; MELL 4 g. 

 ex. B. 26.4; Öt.L 14 g. ex. Kg. ind.; Bur. 6 g. ex. 12. 



Ett adverb med mellan vokal (m-spr. i) visar rotvokalen o: 



optUika: opteleka optelikœ Landsfr. 2, 6. 



Bildningen är otvitVelaktigt vida yngre än ffl-omljudet. 



De starka verb af aflj. klasserna II och III, livilkas prêt. ind. plui'. wh jiret. 

 part. höra hit, hafva, sa vidt man kan se, u i dessa former: 



lustin: lustin nsra. VGL I K. 12.i; VGL II K. 25. 



brustum brustin: hrustu brusto 3 ppti. Bur. 7 g. ex. 64; brustet nsn. Kalm. 270. 



Om Cod. Bureanus lämnas å sido, vittna de här undersökta urkunderna endast om 

 att de västnordiska rt-omljudslagarna, hvad ordgruppen i fråga vidkommer, egt giltighet också 

 på östnordisk botten. 



Vi funno o hos den mask. a-stammen ostcr och de neutr. a-stammarna frost och lojit; 

 oftast också hos den gamla M-stammen Icoster; vidare hos de luask. an-stamiuarna rosti 

 och oxi samt hos adverljet opt. Alternativt förekom äfven u-foi'raen uxi. Allt detta öfver- 

 ensstämmer till punkt och pricka med förhållandet i fornvästnordiskan. Och äfven den afvi- 

 kelse från detta spi'ak, som röjer sig hos subst. kuster (sällsyntare sidoforni till loster\ den 

 mask. «n-stammen lusti och prêt. part. lustin, brustin — jf. fvn. hostr, losti, lostinn, brostinn 

 — kräfver icke antagandet af någon annan ljudutveckling än den västnordiska. Hvad kuster 

 beträffar, är just !/ den vokal man snarast väntar hos denna gamla u-stam: jf. s. 195. Att 

 u-vokalisationen här icke beror på någon dialektisk ljudföreteelse — uteblifvande af a-omlju- 

 det (eller öfvergång o > m) äfven framför explosiva 1. spirant + annan explosiva 1. spirant — 

 bestyrkes i någon mån af att Östgötalagen jämte kuster (2U g., samt koster 3 g.) har opt. Hos 

 lusti härleder sig tydUgen denna vokalisation från den besläktade feminina i-stammen lust, 

 hvilken (frånsedt det unga lånordet lyst) är främmande för fornvästnordiskan ; om liknande fall 

 i sistnämnda språk har s. 197 varit fråga. I brustin och lustin föreligga slutligen analogiska 

 efterbildningar af particip sådana som bundin. En dylik analogibildning är, som också fler- 

 städes i det föregående och i det följande konstateras, i fornsvenskan regel hos de Ijudlagsen- 

 ligt a-omljudda pret.-participen af starka aflj. klasserna II och III. — De återstående orden 

 med o 1. u — subst. lust lost, adj. helbrughpu, adv. opta, optilika — sakna i fornvästnordiskan 

 jämförlig motsvarighet. 



Cod. Bureanus tyckes i motsats tih de öfriga urkunderna gifva en antydan om en 

 ordgruppen berörande dialektisk afvikelse från den västnordiska ljudbehandlingen. Jämte 

 subst. frost, koster (6 g.), lusti (7 g.), adv. opt, opta (6 g.), prêt. part. brustum (7 g.) — hvilka 

 icke äro oförenliga med denna — möter där det neutr. a-stamssubstantivet lupt 'loft'. Vis- 

 serligen är det enda belägget dat. sing, lupte, och man kunde därför frestas att med Kock, 

 P.-B.-S. Beitr. XXIII s. 528, vilja häri återfinna den Ijudlagsenliga dativen till ack. sing, löpt 

 i Västgötalagarna. Då emellertid a-om ljuds växlingen hos a-stammarna, åtminstone de lång- 

 stafviga, för öfrigt spårlöst utplånats såväl i västnordiskan som i fornsvenskan, och formerna 

 löpt och lupte icke ens förekomma i samma urkund, är ett sådant antagande ganska vågadt. 

 Med mera skäl kan man förmoda, att motsättningen frost: lupt i Cod. Bureanus sammanhän- 

 ger med den tidigare (s. 251) därstädes iakttagna motsättningen subst. stokker, spot: subst. 



Tom. XXXUl. 



