266 O. F. HULTMAN. 



stolin: stolin stolir (o: stolin; var följer) nsm. YGL II 10 g. ex. J). ind. ; stoinom dpm. 

 Bj.R 11.5; stolit stolet n, asn. VGL II 6 g. ex. J). ind.; stolo (0: stolno) dsn. VGL II {). 58 — 

 bort stolit nsn. VGL II A. ind. — piufstolin asm. VGL II !>. ind. (2 g.); piufstolit n, asn. 

 VGL II J). 39 (2 g.); Bj.R 32 pr. 



stulin: stulin nsm. VGL II Dr. 19; stulit strulit (0: stulit) n, asn. VGL II Dr. 19, A. 

 29, t). 11; Bj.R 32 pr. — hurt stulit nsn. VGL II A. 29: 

 i Upplandslagen: 



stolin: stolin nsf. Kk. 6 pr., 7.3; stolnœ asf. V. I6.1; stolit n, asn. 6 g. ex. Kk. 7.8 — 

 piuffstolno piuff stolno dsn. M. 47 pr., 3. 



stulin: stulin nsm. M. 39.2; 

 i Södermannalagen: 



stolin: stolin nsf. B. 6 pr.; stolit nsn. Kg. 12 pr. 



stïuin: stulin nsm. I)j. 4.2; stulit n, asn. 12 g. ex. Kk. 7.2; 

 i Västmannalagen: 



stolin: stoli^i nsf Kr. 5 pr. (2 g.); stolna asf B. IG.i; stolit stolet n, asn. 7 g. ex. M. 

 26.15 — piufstolno dsn. M. 30 pr., 3. 



stulin: stulit nsn. Kp. 10; 

 i Hälsingelagen: 



stolin: piufstolnu O. d. dsn. M. 30, 31 pr., 1; piufstolit asn. M. 29. 



stulin: stulit nsn. M. 31.4; 

 och i Magnus Erikssons landslag: 



stolin: stolnce asf B. 20. 1. 



stulin: stulit n, asn. 8 g. ex. B. 8.4. 



De svaga verben af andra konjugationen hafva i allmänhet uti prêt. ind. och 

 ]>ret. part. rotvokalen u: 



duldi dulder: duldi dulde 3 spti. VGL II Add. 12.i; UL M 23 pr.; HL M. I6.1; dult 

 n, asn. ÖGL 8 g. ex. Va|). l.s'; HL ^). 4.3 (2 g.); ÖGL fr. II R. 8.1. 



hulder: hult hul (o: hult) huld nsn. VGL I !>. 5.i; VGL II {). 30; DL M. 24. 



ITti en urkund, Cod. Bureanus, företrädas dessa ord likväl af en skrifning med o: 



holder: hold nsf 136. 



Ett svagt verb af fjärde konjugationen har i de flesta urkunder rotvokalen o: 



I)ola: pola o. d. inf UL Conf, V. 28 pr.; SML Conf ; VML B. 27 pr.; HL V. 23.i; 

 Utland.; 3 ppi. VGL II FB. 46; VML B. 17.3; pol thol 3 spi. ÖML Add. 4; VML M. 24.i7; pole 

 3 spk. VGL I LR.; polin 3 ppk. VML M. 8.1; polande nsf. VGL II Add. 11. 19; polde 3 spti. 

 VGL IV 14; polt asn. Lyd. 209. 



Södermannalagen innehåller emellertid exempel pä u, jämte o, hos detsamma: 



1 I Östgötalagen förekommer u äfven ett par gånger i 3 sing. près. ind. af detta verb: dull 

 Kr. 21, ES. 14.1. Här (liksom i vissa skrifningar i Gutalagen, livaroni se Söderberg, Forngutn. Ijudl. 

 s. 5 noten) är det dock otvifvelaktigt tecken för y-ljud. De i Östgötalagen mötande exemplen på 

 sådant u finnas samlade hos Olson i Östgötal. Ijudl. s. 52 t., där de likväl uppfattas annorlunda. 



Tom. XXXIII. 



