310 O. F. HULTMAN. 



bughi: hughin ns. 520; hugha as. 157, 173 — biigha strœgen (o: h. strœngen) as. 157 — 

 -buj)i: scendehupa as. 4; sœndehupum dp. 522 — drupi: hlopdrupa np. 56 — lughi: liighin ns. 

 505, 514; lughan as. 22 — pusi: pusa as. 173; pusan as. 173. 



-toghi 1: hrertoghe ns. 4 g. ex. 401; Hcertoghen hœrtoghen ns. 16 (2 g.), 523; hœrtogha 

 g, as. 508, 522; ap. 491. 



Det är likväl i hög grad osäkert, om ej hœrtoghi till såväl form som betydelse 

 (jf. det s. 300 om hœrtugher hcertogher sagda) stammar från mit. hertoge, i hvilket fall Cod. 

 Bureanus naturligtvis bör räknas till urkunderna med konstant u hos de hithörande mask. 

 an-stamssubstantiven. Till dem med såväl u som o hos desamma hör slutligen äfven hel. 

 Birgittas egenh. utkast, där vi finna 



drupi: hrmnne stens drupa np. 178. 



-boj)!: scendébopan as. 182. 



Flertalet ön-stammar af ifrågavarande grupp företrädas i den äldre fsv. litteraturen 

 uteslutande af exempel med u: 



ru|)a: rupœ ns. UL V. 20.2; rupu rupo d, as. UL V. 20.2, 24.2; SML B. 13.i, 2, I8.3; 

 D\j B. 10.1; VML B. 24.2; rupunce as. Kopparb. 637 — romna rupur ap. VML B. 13 pr. 



smugha: grisce smughœ ns. UL V. 6.1 — swince smughœ sivinœsmughœ ns. UL Kk. 18 

 pr., V. 6.1. 



-tugha: bruptugho as. VML M. 2 pr. (2 g.) — hruttu mci as. ÖGL G. 8.2. 



Endast för ett ord anträffas — jämte exempel med u i Stadslagen och God. Bu- 

 reanus, nämhgen 



luka: luhunne luhune ds. St.L Eds. 5.i; Bur. 137; bicum dp. Bur. 416 — gardhzluJcu 

 as. St.L Eds. 5.i — 

 ett exempel med o i Upplandslagen: 



loka: lokœ ns. Kk. 18 pr. 1 



Hos de feminina enstafviga konsonantstammar, vi här hafva att sysselsätta 

 oss med, möter i allmänhet rotvokalen u: 



nut: nuta sJcogh as. ÖGL B. 4.i. 



stu{): stup as. UL M. 6.2, I. 13. 3; VML M. 6.2; MELL jjj. 10 pr. — brandstup o. d. n, 

 d, as. ÖGL 4 g. ex. B. ind.; MELL B. 28.6 (2 g.); brandstupa gp. DL B. 45.s; bran stupir 

 ap. ÖGL B. 44.1 — branzstup as. MELL 4 g. ex. B. 28.6 — cettcerstupi œttcerstupa ap. VGL 

 II Dr. 7 (2 g.), 10 — stuper rum ns. VGL I I. lO.i; stuparuum o. d. as. UL V. 2 pr.; VML 

 B. 2 pr.; MELL B. 4 pr. — studh staivr as. ÖGL B. 14 pr. 



Men Södermannalagen, där dessa båda ord förekomma hvar sin gång, visar, jämte 

 u i det förra, o i det senare: 



nut: nut as. B. 28 pr. 



stoj): stop as. M. 20.4. 



1 Långt o, sannolikt uppkommet genom M-omljud af nasal eradt långt a (jf. Noreen, Ascbw. 

 gr. §§ 67. 2, 73. 2), innehftller enligt ändelsevokalens vittnesbörd mogho ds. St.L'4 g. ex. Kg. 15 pr. 

 Stadslagen företer nämligen växling af u och o enligt vokalbalansregeln: man märke motsättningen 

 mellan mogho och den i samma urkund nästan enrâdande gen. dat. ack. sing. -formen honu. Jf. ock 

 det som här nedan säges om verbet inogha. 



Tom. XXXIII. 



