312 O. F. HüLTMAN. 



ex. EI)S. ind.; bütoghir hëtoghe npm. VML Kg. 2 pr.; MELL E{)S. 24 pr., 27, 29; hütogha apra. 

 MELL E{)S. 29; Mltogh nsf. MELL E]js. 32. 



Också i yngre Västgötalagen förekommer en gång o, men därjämte det vanliga m : 



-tiigher: byltughcer biUugh'r nsm. 5 g. ex. Dr. 41; biltughum dsm. Add. 7.2o; byltughir 

 o. d. npm. 5 g. ex. Add. 7.2o; byliughœ apm. Add. 7.25. 



-togher: biltoghe npm. Dr. 40. 



Tvänne oböjliga adjektiv på -a visa, det ena — för hvilket endast ett belägg finnes 

 — rotvokalen m: 



-gupa: af gupa adj. Bur. 196; 

 det andra m i yngre Västgötalagen, Östgötalagen, upplandslagen och Söderman- 

 nalagen: 



-tugha: biUugha o. d. adj. VGL II Add. 7.29 (2 g.); ÖGL 10 g. ex. EI)S. 8; UL Kg. 5 pr.; 

 SML Kg. 5 pr.; 



o i Västmannalagen, Cod. AM 51 4:o af Smålandslagen samt Kopparbärgspri vi- 

 legierna: 



-togha: biltogha o. d. adj. VML 12 g. ex. Kr. ind.; Sm.L fr. 1; Kopparb. 637 (3 g.). 



Talrikare äro inom denna grupp adjektiven med meilanvokal. Hos en del, som 

 förutsätta urnordiska bildningar med tvänne sådana, har den förra, närmast rotstafvelsen 

 stående, synkoperats. Ett, hos hvilket denna vokal varit a — en iska-aüedning af en an- 

 stam — har, den enda gång det förekommer, rotvokalen u: 



gutnisker: gutnisho dsn. St.L Kp. 29.i. 



Ett annat dylikt, en kompositionsbildning på -lïker, företer uti sin rotstafvelse i all- 

 mänhet u: 



brutliker: hrutUler o. d. nsm. UL Kg. 9 pr., ]}. 7.3; SML Kg. 9 pr.; HL Kg. 6 pr.; 

 MELL Kg. 28; brutliJcin o. d. nsm. DL EJjs. 6.i, I)g. ö.e; MELL \)g. 21.2; St.L 6 g. ex. Kg. 10; 

 brutlike npm. St.L 4 g. ex. B. ind.; bridlika apm. MELL Kg. 23.8; brutUJca sv. gsm. St.L R. 

 7.2 — obrutlikin nsm. ME-A 425; obrutlihe wbrutleke npm. Norb. 140; ME afs. 246; obndlïkce 

 apm. ME-A 426; vbrutltk nsf. VGL II O. I.i3, Add. 7.24. 



Men i Västmannalagen företer det o: 



brotliker: brotlikœr nsm. Kg. 6 pr., J). 15. 



Ett tredje adjektiv, där den synkoperade mellanvokalen sannohkt varit i, har i rot- 

 stafvelsen u: 



gufliker: gupleka nsm. Birg. Aut. 183; gupleken n, asm. Bur. 5, 63; gupUkum o. d. 

 dsm. Bur. 6, 489; Birg. Aut. 179, 180, 181; guplikan o. d. asm. Bur. 7 g. ex. 62; gupleka gupleca 

 apm. Bur. 10, 156; guplek nsf. Bur. 5 g. ex. 18; asf. Bur. 156; apn. Bur. 187: gupleke dsf. 

 Bur. 514; guplika gupleka asf. Bur. 4 g. ex. 3; Birg. Aut. 183; npf Bur. 421; guplecom gule- 

 com dpf. Bur. 498, 523, 527; guplekt n, asn. Bur. 31, 51, 182; gupleko dsn. Bur. 63, 206 — 

 o gupleka apm. Birg. Aut. 181. 



Till adjektiven med kvarstående meilanvokal närmast efter rotstafvelsen hör dels 

 en bildning på -aper, som företer w-vokahsation — nämligen 



-liugha|)er: mykilkughœpœr nsm. VGL IV 14 — storhughapar nsm. Bur. 491. 



Tom. XXXIII. 



