Minnestal öfver Senatom, Friherre Georg Zachris Yrjö-Koskinen. 21 



mera upphetsa opinionen emot honom. Mer än allt annat väckte hans uppträdande mot 

 landets prokurator ogillande. Såsom i sin mon karakteristiskt för hans betraktelsesätt, 

 må detta här närmare beröras. Efter det senaten förenämnda dag beslutit att omedel- 

 bart promulgera ofvanberörda nådiga manifest, ingaf d. v. prokuratorn W. W. Söderhjelm 

 till protokollet följande diktamen: 



„Då det nådiga manifestet, som nu blifvit till Kejserliga Senaten i afseende â promulgation öfver- 

 sändt, icke tillkommit i den ordning, som jämlikt 40 § i ßegeringsformen af den 21 Augusti 1772 och 71 §:n 

 i Landtdagsordningen af den 15 (3) April 1869 gäller för stiftande af grundlag i landet, samt icke heller 

 några på lagstiftningsomrâdet hemmastadda linske män deltagit i utarbetandet af förslaget till detta nådiga 

 manifest eller Kejserliga Senaten lemnats tillfälle att deröfver sig yttra, mäste jag antaga att Hans Kejser- 

 liga Majestät icke blifvit upplyst om, i hurii väsendtlig mon Finlands regentbesvurna författning och deri- 

 genom hela det finska folkets rätt genom de i det nådiga manifestet införda stadgandeu blifvit berörd, och 

 då jag vågar förutsätta att Hans Kejserliga Majestät, derest en underdånig saklig framställning af detta för- 

 hållande blifvit Hans Kejserliga Majestät förelagd, skulle i nåder behagat antingen återkalla ifrågavarande 

 nådiga manifest eller åtminstone utfärda en försäkran om att dess innebörd icke är afsedd att betaga landets 

 ständer den dera genom grundlag tillförsäkrade rätt att deltaga äfven i såbeskaffad lagstiftning, som i det 

 nådiga manifestet omnämnes, anser jag, att Kejs. Senaten förrän K. Senaten skridit till promulgerande af det 

 nådiga manifestet, bort till Hans Kejserliga Majestät ingå med en underdånig framställning i förenämndt 

 syfte, och vågar jag dervid uttala den säkra tillförsigt, att en sådan framställning skulle af Hans Kejserliga 

 Majestät blifvit nådigt upptagen och i ingen händelse framstått annorlunda än såsom ett troget fullgörande 

 af Hans Kejserliga Majestäts finske rådgifvares undersåtliga pligt." 



Detta prokuratorns uttalande, hvilket dessutom kort derpå offentliggjordes i tid- 

 ningarna, fann Yrjö-Koskinen vara förnärmande för sig och de medlemmar af senats- 

 majoriteten, mot hvilkas beslut det var riktadt. Han ingaf derföre den 2 Mars till 

 Senatens pleniprotokoll följande genmäle, hvari han icke blott frånkänner prokuratorns 

 andragande allt berättigande, utan äfven temmeligen oförtydbart söker vältra ansvaret 

 för det skedda på en förment underlåtenhet från dennes sida: 



„Då Herr Prokuratorns diktamen till protokollet den 18 sistlidne Februari numera blifvit skriftligen 

 formuleradt och äfven genom tidningspressen bragts till allmänhetens kännedom, anser jag mig berättigad 

 att till dagens protokoll deremot inlägga följande gensaga: 



Herr Prokuratorn uttalar, att Senaten icke bort skrida till det nådiga manifestets omedelbara pro- 

 mulgation, innan Senaten först genom underdånig framställning sökt utverka önskad förändring eller förkla- 

 ring. Detta Herr Prokuratorns j' rkande kan väl icke fattas såsom ett politiskt råd till Senaten, emedan sådant 

 stode utom Prokuratorns befogenhet. Fattas åter Herr Prokuratorns uttalande såsom en anmärkning emot 

 lagligheten af Senatens förfarande, måste jag anse för en brist, att Herr Prokuratorn icke anfört någon laglig- 

 grund, som skulle berättigat Senaten att inställa det nådiga manifestets omedelbara promulgerande. 1 fall 

 Herr Prokuratorn dervid tänkte sig § 4 af 1772 års regeringsform, anser jag mig endast böra framhålla att i 

 detta fall Senatens råd icke begärts, likasom icke heller Senatorernas underskrift fordrats. 



Jag tillåter mig icke någon granskning deraf, huruvida Herr Prokuratorn, som redan tre dagar tidi- 

 gare egt kännedom af det nådiga manifestets innehåll, kunnat finna sig föranlåten att med den rätt som i 

 Prokuratorns instruktion är honom tillerkänd, omedelbart vända sig till Hans Kejserliga Majestät i ändamål 

 att före Senatens sammanträde utverka sådan nådig åtgärd, som han ansåg möjlig. Jag är endast berättigad 

 att uttala mig angående rättmätigheten af den anmärkning Herr Prokuratorn ansett sig böra anföra mot 

 Senatens ifrågavarande beslut." 



Omedelbart efter afgifvandet af detta genmäle inlemnade Yrjö-Koskinen till Eko- 

 nomidepartementets i Senaten registratorskontor sin afskedsansökan, och lät i en följd 

 dermed dagen derpå införa i Uusi Suometar i finsk öfversättning samma genmäle.*) 



*) Senatorerna af Nyborg och Gylling afgåfvo likaledes till Senatens protokoll d. 2 Mars gensagor 

 mot Prokuratorns diktamen; men dessa kommo icke till offentligheten. 



