Minnestal Ufver Adolf Mohorij. 11 



borde vara tacksam för hvad man erliållit och därmed låta sig nöja, använ- 

 dande det förhandenvarande på lämpligaste sätt. Härtill bidrog i icke ringa 

 mån de rådande politiska förliållaiulena och osäkerheten för framtiden. Det 

 vissa är att de män, som voro i sin mannaålder på århundradets 50 och (j() 

 tal, icke ens närmelsevis kunde förutse den utveckling, som under århundra- 

 dets sista decennier skulle komma tillstånd. Då man tillika erinrar sig att 

 Moberg visserligen genom studier följde med sin vetenskaps vigtigaste utveck- 

 lings skeden, men aldrig genom en längre utrikesresa kom i tillfälle att se 

 denna utveckling på närmare håll, så blifver denna, enligt vår uppfattning, 

 långt drifna måtta i fordringarna förklarlig. Under min första vistelse i Paris 

 korresponderade jag ofta med Moberg och vill här citera några rader från 

 ett bref, som jag erhöll till svar på en del förslag, hvilka jag framkastat med 

 afseende å den fysikaliska inrättningens framtida ställning. fJrefvet är dateradt 

 den 1-4 Febr. 187U och den karakteristiska strofen har följande lydelse: 

 „Jag lyckönskar dig af allt hjärta till att hafva fått lära känna de storartade 

 och mångfaldiga resurser och hjelpmedel för såväl den vetenskapliga forsk- 

 ningen, som den muntliga undervisningen Frankrikes hufvudstad erbjuder. Men 

 då en fattig man inträder i ett likt, med alla lyxens bekvämligheter och pryd- 

 nader försedt hus, må han gerna förvånas och beundra. — Att önska sin torf- 

 tiga hydda så utrustad, vore en dårskap. Finland är icke Frankrike och Helsing- 

 fors icke 1'aris. Hos oss måste begäret riktas därhän att åstadkomma något 

 med knappa tillgångar. Det har blifvit mer än engång under närvarande 

 finansstyrelsen sagdt att universitetet icke kan eller får påräkna något ytter- 

 ligare tillskott af staten, hvarken för nya lärare eller utvidgande af inrätt- 

 ningarna och ett fysiskt kabinett med 1,UÜÜ M. årligen, måste inskränka sig 

 till det allranödvändigaste ..." 



Om detta bestämda uttalande ej får tagas alldeles efter orden, isynnerhet 

 då man besinnar att det tillkom på en tid då landet ännu ej hunnit repa sig 

 efter 1808 års olyckor, så finner man dock i denna allmänna uppfattning om 

 vårt lands förhållanden, en förklaring på Mobergs hållning i flei'e frågor af 

 betydelse för universitetets utveckling så t. ex. i den så vigtiga frågan om det 

 nya kemiska laboratoriets uppförande, i hvilken Moberg som kändt intog en 

 reserverad hållning. 



Mot sina elever visade Moberg städse en lugn välvilja ocli var i ten- 

 tamina mycket allvarlig, utan att öfverdrifva strängheten, isynnerhet när han 

 kommit på det klara med att eleven på den förelagda kursen nedlagt ett till- 

 börligt mått af arbete. 



