16 Selim Lemström. 



samt ordf. i dess ekonomiska förvaltningsutskott från 1871 till 1879; lekmanna- 

 oüibud för Helsingfors prosteri vid Einska kyrkomötet 1876 och ledamot 

 i den för revision af 1868 års svenska psalmboksförslag nedsatta komité; del- 

 tagit i det år 1880 ntgifna förslaget till svensk psalmbok; lekmannaombud 

 vid andra Finska kyrkomötet 1886, ordförande i utskottet för granskning af 

 svenska psalmlioksförslaget samt ledamot i utskottet för granskning af svenska 

 psalmbokens normalupplaga. Ledamot af Finska bibelsällskapet 185Ü; Ordf. 

 i Helsingfors filials bestyi'else, af Finska missionsällskapet, dess arkivarie 1860 

 64, af Luthorska evangelii-föreningen 1873, ordf. i bestyreisen altt i från 

 dess stiftelse. 



Såsom frukter af Mobergs verksamhet på detta område hafva utkommit 

 i tiyck: Granskning af „Förslag till Svensk Psalmbok för de evankeliskt- 

 lutherska församlingarna i Storfurstendömet Finland 1857". H:fors 1862. 

 Missionssånger ntgifna af Finska Missionssällskapet. Haft 1 — 2. H:fors 1862 

 — 63. „Andaktssånger till kristlig väckelse och ui)pbyggelse. Haft. 1. H:fors 

 1866. Haft. 2" Ekenäs 1882. 



Under den tid Moberg var ledamot af Consistoi-ium Academicum hade 

 han flere uppdrag, bl. annat var han dekanus i fysisk-matematiska fakulteten 

 från 1862 och därefter i ti-l. fakultetens fysisk-matematisk sektion till 1 Sept. 

 1872, prorektor från 1 October 1867 och blef från 1 Sept. 1872 utsedd att 

 vara Universitetets Eektor, h varmed han fortfor till 1 Sept. 1875, hvarefter 

 han på begäran erhöll afsked som professor emeritus den 31 Dec. 1875 och 

 utiiämdes på samma gång till statsråd. 



Moberg åtnjöt alltid en god helsa och uppnådde en hög ålder. (lodhj artad 

 och human i sitt innersta väsen, var det ytterst sällan han fälde ett strängare 

 omdöme om en person. Denna hans vänlighet mot medmenniskor förmådde 

 honom ofta till en hög grad af medgörlighet, men tränger man sakerna mera 

 på d.jui)et, så finner man att denna sträckte sig till oväsendtliga detaljer af 

 en sak eller en fråga; när sakens kärna eller frågans hufvuddelar beröi-des, 

 då hade han sin öfvertygelse fast ocdi orubblig. Hans lynne var jämt och jag 

 vet ej att han någon gång skulle visat öfverilning. Jag nänide ofvan att 

 Moberg var en man af gamla stammen, han var det äfven i den bemäi'kelse 

 att han under hela sitt lif besjälades af en sann Gudsfruktan. Denna antog 

 likväl aldrig någon ostentativ form och under våra många och långa samtal 

 ledde han aldrig själf samtalet i denna riktning. 



I senare tiden hängde på väggen i hans ai'betsrum en tafla med ett språk 

 ifrån bibeln: „Och detta är evigt lif att de känna dig allena sann Gud och 

 den Du sändt hafver, Jesus Christus". Högre kan en Christen man icke 

 ställa sitt ideal. 



