Kuinarinerna äro laktoner och deras uppkomst ur motsvarande oxysyror, 

 kumarinsyrorna, är således en laktonbildning. I anslutning till mina tidigare 

 arbeten öfver denna process har jag äfven underkastat kumarinbildningen under- 

 sökning. Från de tidigare undersökta oxysyrorna skilja sig kumarinsyrorna 

 deri, att de äro d-oxysyror och att hydroxylen är bunden vid en benzolkärna, 

 äfvensom deri att det för vattenafspjälkning gynsamma läget, cis-läget, här genom 

 den dubbla bindningen är fixeradt. — De nu undersökta syrorna äro kum arm- 

 syra samt metyl- och isopropylkumarinsyra. 



För framställning af alkylkumarinerna har jag användt Perkins metod, 

 nämligen kondensation af salicylaldehyd med ett vattenfritt salt af en syra i 

 närvara af en fettsyreanhydrid. Metylhtmarin erhölls vid användning af pro- 

 pionsyradt natrium och ättiksyreanhydrid i form af bladiga kristaller, hvilka 

 hade kumarinlukt och smulto vid 84°. Isojiropylknmarin kunde icke erhållas 

 med tillhjelp af ättiksyreanhydrid, ehuru olika temperaturer försöktes, utan bil- 

 dade sig såsom hufvudprodukt kumarin. För dess framställning upphettades en 

 mol. salicylaldehyd, en mol. valeri ansyradt natrium och två mol. valerian- 

 syreanhydrid under 12 — 18 timmar vid en temperatur af 180°. Produkten 

 renades såsom Perkin föreskrifvit. Det rena isopropylkumarinet kristalliserade 

 ur alkohol i långa plattor, hvilka smulto vid 54°. Mag. A. Plathan har å 

 härvarande mineralogiska institut närmare undersökt kristallerna och meddelar 

 derom följande: 



„ Kristallform monoklin . 



Axelförhållande : a : b : c = 0,9165 : 1 : 0,3B7i. 

 (3 = 75° 30' 



